ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1386/25 Справа № 234/579/22 	  	Суддя у 1-й інстанції - Марченко Н. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова  М. Ю.	

Категорія 50 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2025 року                                                                м. Дніпро
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді – Петешенкової М.Ю.,
суддів – Городничої В.С., Красвітної Т.П.,
при секретарі - Лопаковій А.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 
на рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 23 вересня 2024 року
у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, - 
В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вищевказаним позовом, посилаючись на те, що на підставі судового наказу Краматорського міського суду Донецької області від 02 вересня 2021 року у справі № 234/7250/21 з нього проводиться стягнення аліментів на користь ОСОБА_3 на утримання малолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), починаючи з 04 червня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття.
Крім того, на підставі рішення Краматорського міського суду Донецької області від 01 жовтня 2021 року у справі № 234/7322/22 з нього проводиться стягнення аліментів на утримання ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), починаючи з 07 червня 2021 року і до досягнення дитиною трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Зазначає, що після стягнення з нього аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, з нього були стягнуті аліменти на утримання молодшої дитини та її матері.
Окрім того, зазначає, що він працює слюсарем ПАТ «НКМЗ», за грудень 2021 року ним була отримана заробітна плата у розмірі 9991,00 грн., з якої утримано податки, збори та аліменти у розмірі 8764,84 грн., отже на його власне утримання у нього залишилося 1226,16 грн.
Таким чином, зазначені обставини свідчать про зміну його майнового стану, що є підставою для зміни розміру присуджених аліментів, на підставі чого просив змінити розмір аліментів, що стягуються з нього у твердій грошовій сумі 2500,00 грн. на підставі рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 02 серпня 2021 року у справі № 243/5520/21 на користь повнолітньої дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на 1/8 частину заробітку (доходу). 
Рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 23 вересня 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивовано відсутністю підстав для задоволення позову та зменшення визначеного судом розміру аліментів, оскільки обставини, на які посилається позивач, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів й позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження значного погіршення його матеріального стану у порівнянні з доходами на час ухвалення рішення суду про стягнення аліментів.
Не погодившись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просив скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції належним чином не з`ясував усіх обставин справи, що мають суттєве значення для справи та дійшов до помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Вказує, що на даний час змінився його матеріальний стан, на підтвердження вказаних обставин суду надані належні та допустимі докази у справі, що свідчать про скрутний фінансовий стан, а тому наявні підстави для задоволення позову, на що суд першої інстанції уваги не звернув та дійшов до помилкового висновку. Окрім того, вказує, що на теперішній час з нього проводиться стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та матері дитини до досягнення дитиною трьох років, що не дозволяє йому сплачувати аліменти у раніше визначеному розмірі для дитини, яка продовжує навчання. 
Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.
Судом встановлено, що рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 02 серпня 2021 року у справі № 243/5520/21, залишеного без змін постановою Донецького апеляційного суду від 14 грудня 2021 року, стягнуто з ОСОБА_1 на користь повнолітньої дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти у розмірі 2500,00 грн. щомісяця, починаючи з 01 червня 2021 року та до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення останньою двадцяти трьох річного віку.
Судовим наказом Краматорського міського суду Донецької області від 02 вересня 2021 року у справі № 234/7250/21 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання малолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), починаючи з 04 червня 2021, і до досягнення дитиною повноліття.
Крім того, рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 01 жовтня 2021 року у справі № 234/7322/22 стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), починаючи з 07 червня 2021 року, і до досягнення дитиною трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Пред`являючи позов про зменшення розміру аліментів, які стягуються на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_2 , 2001 року народження, яка продовжує навчання, позивач фактично просив змінити розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, з твердої грошової суми 2500,00 грн. на стягнення у частці від заробітку (доходу), а саме у розмірі 1/8 частини, посилаючись на зміну свого майнового стану, зокрема проведення стягнення з нього аліментів на утримання малолітньої дитини та матері дитини до досягнення дитиною трьох років, та отримання доходу, який не дозволяє сплачувати аліменти у раніше визначеному розмірі.
Згідно із частиною першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Статтею 15 ЦК України закріплено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Стаття 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених у ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.
З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, відповідно до положень ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). 
Такий висновок суду узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 5 лютого 2014 року у справі № 6-143цс-13.
У постанові Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі № 727/1599/22 було викладено висновок, що зміна сімейного стану відповідно до положень статті 192 СК України є самостійною підставою для зміни розміру аліментів. Так, конструкція зазначеної статті визначає альтернативні підстави для застосування положень про зміну розміру аліментів. Це зокрема, зміна матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Водночас у постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі №565/2071/19 відзначено, що батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншими.
Отже, заявляючи позов про зменшення розміру аліментів, саме позивач має довести зміну свого сімейного та/або майнового стану, яка істотно впливає на можливість сплати аліментів у раніше визначеному розмірі.
Водночас, звернувшись до суду з цим позовом, позивач не надав належних доказів на підтвердження зміни його майнового стану, на яку він посилається у своєму позові.
Колегія суддів звертає увагу, що на час ухвалення рішення суду про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, на утриманні позивача вже знаходилася малолітня дитина, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 , а також мати цієї дитини, на утримання якої присуджені аліменти на період з 07 червня 2021 року по 22 серпня 2022 року, тобто до досягнення дитиною трьох років. Отже, вказані обставини вже існували на час розгляду справи в суді першої інстанції.
Таким чином, ухвалення судом після присудження аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, судових рішень про стягнення з позивача аліментів на утримання осіб, яких він за законом має утримувати, не свідчить про погіршення його майнового стану.
Позивачем не надано належних та достатніх доказів, які б свідчили про зміну його майнового стану після ухвалення рішення про стягнення аліментів, позивач не надав доказів щодо розміру своїх доходів, як і не було надано належних доказів щодо погіршення стану його здоров`я.
Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.
При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежної від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.
Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).
Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Встановивши фактичні обставини справи та дослідивши зібрані у справі докази, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, з яким погоджується колегія суддів про відсутність достатніх підстав для задоволення позову та зменшення розміру аліментів на утримання доньки, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження погіршення його майнового стану, відповідач будучи працездатною особою має можливість сплачувати аліменти. Визначений судом розмір аліментів забезпечить право доньки на нормальний життєвий рівень, мінімально достатній для її фізичного, морального, культурного і соціального розвитку.
Доводи апеляційної скарги з приводу того, що його дохід не дозволяє сплачувати аліменти та надавати матеріальну допомогу у визначеному судом розмірі, який вважає завищеним, колегія суддів не може прийняти до уваги, оскільки скаржник не надав ні суду першої інстанції ні апеляційної інстанції достатніх доказів важкого матеріального становища.
Зазначені доводи не є достатньою підставою для звільнення скаржника від обов`язку утримувати доньку, яка продовжує навчання, батьком якої він є. 
Доводи апеляційної скарги про зміну майнового стану скаржника, зокрема стягнення з нього аліментів на утримання малолітньої дитини та матері дитини до досягнення дитиною трьох років, а також отримання ним доходу, який не дозволяє сплачувати аліменти у раніше визначеному судом розмірі, колегія вважає безпідставними, оскільки на час ухвалення рішення суду про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, на утриманні позивача вже знаходилася малолітня дитина, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 , а також мати цієї дитини, на утримання якої присуджені аліменти на період з 07 червня 2021 року по 22 серпня 2022 року, тобто до досягнення дитиною трьох років, що в свою чергу було взято судом до уваги й вказані обставини вже існували на час ухвалення судом рішення.
Аргументи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржене рішення суду першої інстанції ухвалено без додержання норм матеріального і процесуального права. 
Фактично доводи апеляційної скарги на законність судового рішення не впливають, а направлені виключно на переоцінку доказів та встановлення фактичних обставин справи.
Отже, суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини в справі та правильно визначив характер спірних правовідносин і закон, який їх регулює та застосував норми права, які регулюють ці правовідносини, вирішив спір з урахуванням меж заявлених вимог та конкретних обставин справи на підставі наданих сторонами доказів з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не містять передбачених законом підстав для скасування судового рішення. 
Відповідно до рішення «Проніна проти України» № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року, пункту 1 статті 6 Конвенції ( 995_004 ) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. 
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Таким чином, переглядаючи справу, відповідно до вимог статті 367 ЦПК України в межах доводів та вимог апеляційної скарги, за наявними в справі доказами, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.
Згідно статті 141 ЦПК України, судові витрати, понесені відповідачем у зв`язку із переглядом судового рішення, розподілу не підлягають.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 23 вересня 2024 року - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів. 

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Судді: В.С. Городнича

Т.П. Красвітна