ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

25 лютого 2025 року 	м.Суми	

Справа №583/1311/24 
Номер провадження 22-ц/816/300/25

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),
суддів -          Криворотенка В. І. ,  Філонової Ю. О. 
з участю секретаря судового засідання – Назарової О.М.

у присутності :
позивача ОСОБА_1 , 
представника Сумської обласної прокуратури – Циганенко Тетяни Анатоліївни,
представника Державної казначейської служби - Тверезовської Інни Сергіївни 

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційні скарги Сумської обласної прокуратури та ОСОБА_1 
на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 22 травня 2024 року у складі судді Сидоренка Р.В., ухваленого в м. Охтирка Сумської області, 
в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, Держави Україна в особі Сумської обласної прокуратури про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути з держави України за рахунок коштів Державного бюджету України на його користь 2720000 грн 00 коп. в рахунок відшкодування моральної шкоди завданої йому незаконним діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, а також 80000 грн 00 коп. витрат на правничу допомогу адвоката в рахунок відшкодування суми, сплаченої ним у зв`язку з наданням йому юридичної допомоги у кримінальному провадженні. 
Свої вимоги мотивував тим, що 20 червня 2017 року йому, як діючому адвокату Національної асоціації адвокатів України слідчим прокуратури Сумської області, за підписом прокурора Сумської області було пред`явлено підозру у вчиненні кримінальних правопорушень по кримінальному провадженню №42017200000000202, внесеному до ЄРДР 25 квітня 2017 року. 28 квітня 2017 року його було затримано без складання відповідного протоколу за ст. 115 КПК України. 28 квітня 2017 року було проведено фактичний обшук його офісу як адвоката, тобто місця, де зберігаються документи які містять адвокатську таємницю. 29 червня 2017 року йому вручено обвинувальний акт, після чого кримінальне провадження було направлене до Охтирського міськрайонного суду. Судовий розгляд кримінального провадження тривав 4 роки. Вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області, який ухвалою Харківського апеляційного суду від 01 квітня 2021 року залишено без змін, його визнано невинуватим, виправдано повністю. Зазначає, що після 28 квітня 2017 року, коли відбулося незаконне затримання його як адвоката на очах у оточуючих осіб, вказана інформація швидко розповсюдилася серед друзів, знайомих, адвокатів, клієнтів, поліцейських, прокурорів, мешканців міста. Незаконними діями правоохоронних органів йому, як адвокату було завдано великої репутаційної шкоди, довіра до нього як професійного юриста була підірвана і були зведені нанівець всі надбання, які роками напрацьовувались серед клієнтів. Особи, з якими потенційно мали укладатись договори про надання правничої допомоги, почали відвертатись, відмовлятись від подальшого співробітництва, вимагати розірвання угод та повернення оплати юридичних послуг. У родині почалися сварки та непорозуміння, що мало значний вплив, в тому числі і на неповнолітню дитину. У нього змінився звичайний спосіб життя та роботи, тривали негативні емоційні навантаження до повного завершення розгляду справи в суді апеляційної інстанції. Він не міг будувати плани і здійснювати ефективне представництво інтересів фізичних та юридичних осіб, які залишились, не знав, чим може завершитися судовий розгляд кримінального провадження та якими будуть реальні наслідки для життя, здоров`я, волі, членів родини. Розпач від неправомірних дій правоохоронних органів ускладнювався констатацією повної беззаконності, що відбувалася у вказаному кримінальному провадженні. Навіть слідчий суддя Сумського апеляційного суду допустив істотне порушення кримінального процесуального закону, постановивши ухвалу від 27 квітня 2017 року про надання дозволу на втручання в приватне спілкування з клієнтом стосовно діючого адвоката національної асоціації адвокатів України. Тобто стосовно позивача як адвоката проводилися негласні слідчо-розшукові дії (у формі аудіо – відео спостереження) при спілкуванні з клієнтом, що прямо заборонено законом. Весь час протягом 4 років дії органів, що проводили досудове розслідування, та прокуратури призвели до істотних негативних наслідків та пов`язаних з цим душевних та моральних страждань і переживань. Він як людина постійно відчував нервові стреси і тривогу, у тому числі за здоров`я своїх близьких, сильні душевні переживання, приниження, розгубленість, інші негативні наслідки притягнення до кримінальної відповідальності. Неправомірні дії органів досудового слідства, суду позбавили його можливості продовжувати свій звичний розклад життя професійного юриста та адвоката. Додатковим тягарем стала та обставина, що у зв`язку з перебуванням під слідством та судом, позивач втратив заробіток. Окрім того, час довготривалого перебування під слідством та судом негативно та вкрай тяжко відобразився на стані його здоров`я, йому діагностували невиліковну хворобу, що розвивається на фоні гострого стресу та тривалого порушення емоційного стану, якої до незаконного кримінального переслідування у нього не було. Отже внаслідок незаконних дій посадових осіб позивачу була завдана моральна шкода, яку він оцінює в розмірі 2720000 грн та розрахунок розміру якої наводить у позовній заяві. Крім того, внаслідок незаконного кримінального переслідування позивач був вимушений звертатись за допомогою до професійного адвоката Матішинця В.В., за що сплатив гонорар у розмірі 80000 грн.
Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 22 травня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.
Стягнуто з держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 600000 грн 00 коп. моральної шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, та 80000 грн в рахунок відшкодування витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги під час кримінального провадження.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Стягнуто з держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 7598 грн 50 коп. у рахунок відшкодування судових витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги в цивільній справі.
Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_1 та Сумською обласною прокуратурою подано апеляційні скарги.
Так, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, просить змінити рішення суду, шляхом прийняття рішення про збільшення розміру стягнення моральної шкоди, завданої йому незаконними діями органів досудового розслідування, прокуратури і суду в сумі 2720000 грн 00 коп. 
Доводи апеляційної скарги мотивував тим, що в наслідок незаконного кримінального переслідування, фактичного затримання на очах у оточуючих, колег по роботі та працівників правоохоронних органів, які являються процесуальними опонентами, незаконного пред`явлення підозри та обвинувачення у вчиненні тяжкого кримінального злочину, якого він не вчиняв, йому завдано значної шкоди здоров`ю та на критично високому рівні завдано шкоди діловій репутації як адвоката. Наголошує на тому, що суду надано достатньо доказів, якими підтверджується те, що виразкова хвороба 12 п. кишки йому діагностовано після початку незаконного кримінального переслідування. Допитані в суді першої інстанції свідки чітко описали відомості про його психологічний стан, про симптоми хвороби, про різкі зміни в житті, в роботі, які відобразилися вкрай негативно на професійну діяльність адвоката. 
Зазначає, що незаконними діями правоохоронних органів, йому як адвокату завдано великої репутаційної шкоди, довіра до нього, як професійного юриста була підірвана і звело нанівець всі надбання, які роками напрацьовувалися серед клієнтів. 
На переконання заявника апеляційної скарги, при визначенні розміру моральної шкоди, що підлягає до відшкодування, належить виходити із середньої заробітної плати працівників правоохоронних та судових органів, що становить 60000 грн, та відповідно до загальної тривалості перебування під судом і слідством (45 місяців та 13 днів), розмір моральної шкоди становить 2720000 грн 
Сумська обласна прокуратура в апеляційній скарзі, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм матеріального права, просить змінити рішення суду в частині задоволення позовних вимог щодо стягнення 600000 грн 00 коп. з Державного бюджету України в рахунок відшкодування моральної шкоди, шляхом прийняття рішення про зменшення розміру стягнутої моральної шкоди до 363466 грн 67 коп. 
У доводах апеляційної скарги вказує на те, що відповідно до положень ч. 3 ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», враховуючи період перебування позивача під слідством та судом, а також розміру мінімальної заробітної плати на час розгляду справи судом, сума відшкодування моральної шкоди має становити 363466 грн 67 коп., а не 600000 грн 00 коп., як визначив суд першої інстанції. 
На переконання заявника апеляційної скарги, ОСОБА_1 належними та допустимими доказами не доведено наявність підстав для відшкодування моральної шкоди у більшому розмірі, ніж визначеному положеннями ч.3 ст. 13 вказаного Закону. 
Звертає увагу на те, що під час досудового розслідування та судового розгляду запобіжний захід позивачу не обирався, про всі виклики до органів досудового розслідування та суду позивач повідомлявся завчасно та жодних перешкод у здійсненні професійної діяльності не здійснювалося. 
Зазначає, що доводи позовної заяви щодо постановлення слідчим суддею апеляційного суду Сумської області незаконного рішення про проведення НСРД стосовно ОСОБА_1 , спростовується ухвалою Харківського апеляційного суду від 01 квітня 2021 року. 
Також вказує на те, що до матеріалів справи не долучено належних та допустимих доказів на підтвердження обсягу та змісту наданих послуг, реальності, необхідності та розумності витрат на правову допомогу. 
Відзивів на апеляційні скарги, сторонами у визначений апеляційним судом строк подано не було.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, який підтримав доводи апеляційної скарги та заперечив проти апеляційної скарги Сумської обласної прокуратури , думку представника Сумської обласної прокуратури , яка підтримала доводи апеляційної скарги відповідача та заперечила проти апеляційної скарги позивача, пояснення представника Державної казначейської служби, яка підтримала доводи апеляційної скарги Сумської обласної прокуратури та заперечила проти апеляційної скарги позивача, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, дослідивши матеріли справи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.
Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
У справі, що переглядається, суд першої інстанції встановив, що 25 квітня 2017 року органом досудового розслідування внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження за №42017200000000202.
20 червня 2017 року ОСОБА_1 у вищевказаному кримінальному провадженні прокурором Сумської області повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 369 КК України (а.с. 32-37).
27 квітня 2017 року ухвалою слідчого судді Апеляційного суду Сумської області у кримінальному провадженні №42017200000000202 від 25 квітня 2017 року надано дозвіл на проведення стосовно ОСОБА_1 негласної слідчої дії – аудіо – відео контроль особи (а.с. 44).
29 червня 2017 року прокуратурою Сумської області затверджено обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 369 КК України, та скеровано його до суду (а.с. 38-43).
Вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 08 лютого 2019 року ОСОБА_1 визнано невинуватим та виправдано за ч. 1 ст. 190, ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 369 КК України за відсутністю в його діях складу зазначених злочинів на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України (а.с. 14-19). 
01 квітня 2021  року ухвалою Харківського апеляційного суду апеляційну скаргу прокурора задоволено частково, апеляційну скаргу обвинуваченого залишено без задоволення. Вирок Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 08 лютого 2019 року стосовно ОСОБА_1  змінено, виключено з мотивувальної частини вироку посилання на визнання недопустимості відомостей, що містяться в ухвалі Апеляційного суду Сумської області №1197т про надання дозволу на проведення негласної слідчої дії аудіо – відео контролю особи від 27 квітня 2017 року та в постанові про проведення контролю за вчиненням злочину від 27 квітня 2017 року. У решті вирок Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 08 лютого 2019 року стосовно ОСОБА_1  залишено без змін.Залишаючи вирок Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 08 лютого 2019 року без змін, апеляційний суд Сумської області в ухвалі зазначив, що ОСОБА_1 являвся особою, яка фактично була затримана уповноваженою службовою особою, однак у матеріалах провадженні відсутній відповідний протокол його затримання, складений відповідно до вимог ст. 208 КПК України (а.с. 21-31).
Зі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю від 27 листопада 2013 року №404, виданого на підставі рішення Ради адвокатів Сумської області від 27.11.2013 №9, вбачається, що ОСОБА_1 із 27 листопада 2013 року здійснює адвокатську діяльність (а.с. 52-53). 
На доведення факту погіршення стану здоров`я позивачем суду надано такі докази: копія консультаційного висновку спеціаліста від 17 травня 2017 року за якою у нього було діагностовано виразкову хворобу 12 п. кишки середнього ступеню; копія консультативного висновку лікаря від 03 березня 2018 року за яким була діагностовано ця хвороба у стадії загострення; копія медичного протоколу езофагогастродуоденоскопії від 21 травня 2019 року з діагностування вищезазначеної хвороби; копія протоколу УЗ-дослідження органів черевної порожнини від 12 липня 2021 року за якою у позивача був діагнозтований хронічний панкреатит; копія протоколу УЗ-дослідження органів черевної порожнини від 25 лютого 2023 року із аналогічним діагнозом; копія виписного епікризу від 09 червня 2022 року із зазначеним діагнозом: подагра, артрит правої ступні; копія медичного протоколу езофагогастродуоденоскопії від 21 березня 2023 року з діагностуванням зарубцювання виразки 12 п. кишки, гастродуоденіт (а.с. 54-61). Також на запит представника позивача Охтирською ЦРЛ була надана довідка від 16 квітня 2024 року про те, що згідно записів у медичній картці пацієнта ОСОБА_1 записи про захворювання на виразкову хворобу 12 палої кишки станом до 28 квітня 2024 року відсутні. 
Частково задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до положень Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» є підстави для відшкодування позивачу моральної шкоди за період перебування під слідством і судом, а саме з 20 червня 217 року до 01 квітня 2021 року . 
При визначенні розміру завданої позивачу моральної шкоди, суд першої інстанції частково погодився з доводами відповідачів у тій частині, що визначений позивачем у позовній заяві розмір моральної шкоди є вочевидь завищеним та таким, що не узгоджується з вимогами розумності, виваженості і справедливості, а також з тим, що дійсно позивач не надав доказів щодо додаткових негативних наслідків під час притягнення до кримінальної відповідальності на підтвердження того, що розмір завданої йому моральної шкоди значно має значно перебільшувати розмір мінімально гарантованої компенсації. Так, суд визнав такими, що ґрунтуються на доказах доводи сторони позивача щодо виникнення хвороб у вигляді виразкової хвороби 12 палої кишки, гастродуоденіту та подагри саме внаслідок кримінального переслідування у цьому кримінальному провадженні. Натомість, у іншій частині доводи сторони позивача суд визнав такими, що заслуговують на увагу.
Виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову в частині відшкодування моральної шкоди та стягнення на користь позивача моральну шкоду, завдану незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, в розмірі 600000 грн.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, так як вони відповідають обставинам справи та вимогам закону. 
Згідно зі ст. 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. 
За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 1176 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.
Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом.
У відповідності до положень ст.ст. 1, 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», підлягає відшкодуванню в тому числі моральна шкода, завдана громадянинові внаслідок: 1) незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; 2) незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу; 3) незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законами України «Про оперативно-розшукову діяльність», «Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю» та іншими актами законодавства. 
У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду. 
Згідно ч. 3 ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. 
Отже, межі відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом визначаються судом у розмірі співмірному з мінімальним розміром заробітної плати, визначеної законодавством за кожен місяць перебування під слідством чи судом, виходячи з мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством на момент відшкодування.
Така правова позиція викладена і у постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року по справі №6-2203цс15 та постанові Верховного Суду від 11 квітня 2019 року у справі №308/13047/16-ц. 
Судом встановлено, що ОСОБА_1 вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 08 лютого 2019 року, який ухвалою Харківського апеляційного суду від 01 квітня 2021 року залишено без змін, визнано невинуватим та виправдано за ч. 1 ст. 190, ч. 4 ст. 27 ст. 15 ч. 3 ст. 369 КК України за відсутності в його діях складу зазначених злочинів на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України. 
Висновки суду першої інстанції про наявність правових підстав, передбачених Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» для стягнення ОСОБА_1 моральної шкоди за час його перебування під слідством на судом сторонами не оскаржуються. 
Переглядаючи рішення в частині присудженого позивачу до стягнення розміру моральної шкоди, в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів звертає увагу на наступне. 
ОСОБА_1 незаконно перебував під кримінальним переслідуванням з 20 червня 2017 року до 01 квітня 2021 року, що становить 45 місяців та 13 дні. Тому суд правильно визначив мінімальний гарантований розмір відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу, в сумі 363466 грн 67 коп. 
Урахувавши характер і обсяг порушення прав та свобод ОСОБА_1 , тривалість перебування його під судом та слідством, тяжкість вимушених змін у його життєвих і суспільних стосунках, ступінь зниження репутації, час та зусилля, витрачені для відновлення своїх прав, суд дійшов обґрунтованого висновку про необхідність відшкодування на користь позивача моральної шкоди в більшому розмірі, а саме 600000 грн. При цьому такий розмір відшкодування моральної шкоди позивачу узгоджується з вимогами розумності, виваженості та справедливості та не призводить до безпідставного збагачення особи за рахунок коштів держави.
Відхиляючи доводи апеляційної скарги позивача, колегія суддів звертає увагу на те, що суд першої інстанції при визначенні розміру моральної шкоди, що підлягає до стягнення на його користь, у повній мірі врахував на надав оцінку наведеним в позовній заяві доводам, зокрема і негативний вплив незаконного кримінального переслідування як на його репутацію, як адвоката, так і на його здоров`я. 
Наведений позивачем розрахунок моральної шкоди, виходячи із середньої заробітної плати працівників судових та правоохоронних органів та прокуратури не ґрунтується на положенням чинного законодавства, яким врегульовано спірні правовідносини. 
Колегія суддів не може погодитися також із доводами апеляційної скарги Сумської обласної прокуратури щодо не доведення існування підстав для відшкодування позивачу моральної шкоди у більшому розмірі, ніж визначено ст. 13 вказаного Закону. 
Зокрема, вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 08 лютого 2019 року встановлено проведення слідчих дій з участю ОСОБА_1 без дотриманням норм КПК України. Копіями медичних довідок підтверджується погіршення стану здоров`я позивача після початку проведення досудового розслідування в рамках кримінального провадження. Крім того, незаконне кримінальне переслідування вплинуло і на репутацію позивача, як адвоката, що підтвердили допитані в суді першої інстанції свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . 
Також колегія суддів звертає увагу на те, що Сумська обласна прокуратура в апеляційній скарзі зазначає про ненадання позивачем доказів на підтвердження обсягу та змісту наданих адвокатом в кримінальному провадженні послуг, однак не просить змінити чи скасувати рішення суду першої інстанції в цій частині, а тому, відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення суду в цій частині апеляційним судом не переглядається. 
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції всебічно і повно з`ясував, обставини, що мають значення для справи і доводи апеляційних скарг не дають підстав для висновку про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд
                                                     
у х в а л и в :

Апеляційні скарги Сумської обласної прокуратури та ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 22 травня 2024 року в оскаржуваній частині залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складене 25 лютого 2025 року.

Головуючий -  	О. І. Собина	

Судді:                                                                                        В. І. Криворотенко 

                                                                                                   Ю. О. Філонова