П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  240/11570/24 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Капинос О.В.
Суддя-доповідач -  Курко О. П.   
04 лютого 2025 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Курка О. П. 
суддів:  Боровицького О. А.  Шидловського В.Б. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
в червні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2024 року позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації за період з 01.01.2016 по день фактичної виплати індексації грошового забезпечення 05.06.2024.
Зобов`язано військову НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації за період з 01.01.2016 по день фактичної виплати - 05.06.2024.
В іншій частині позову відмовлено.  
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.  
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.     
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 проходив службу на посаді командира взводу радіозв`язку роти зв`язку Військової частини НОМЕР_1 .
Наказом командира повітряного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " - заступника командувача Повітряних Сил Збройних Сил України (по особовому складу) від 26 березня 2020 року №11 ОСОБА_1 був звільнений у запас за підпунктом к пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".
Наказом командира Військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 28 квітня 2020 року №161 позивач був виключений зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 .
На виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 12.10.2020 року у справі № 240/9318/20 Військовою частиною НОМЕР_1 позивачу 01.12.2020 року виплачено індексацію грошового забезпечення в сумі 39930,29 грн.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 15.04.2024 у справі №240/25002/22 визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з січня 2016 року по листопад 2018 року, з урахуванням базового місяця січень 2008 року.
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з січня 2016 року по листопад 2018 року, з урахуванням базового місяця січень 2008 року.
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_3 виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з січня 2016 року по листопад 2018 року, з урахуванням базового місяця січень 2008 року.
На виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду, в/ч НОМЕР_1 05.06.2024 виплатило позивачу індексацію у розмірі 42390,56 грн.
На звернення до в/ч НОМЕР_1 із заявою про виплату компенсації втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням строків її виплати, військова частина не здійснила таку виплату.
Позивач вважає таку бездіяльність протиправною, тому звернувся до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.
Згідно зі статтями 1- 3 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" (далі - Закон №2050-III) підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.
Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема грошове забезпечення.
Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).
Тобто, підставою для здійснення компенсації громадянам втрати частини доходів є дотримання таких умов: 1) нарахування громадянину належних йому доходів; 2) порушення встановлених строків їх виплати (як з вини, так і без вини підприємств всіх форм власності і господарювання); 3) затримка виплати доходів один і більше календарних місяців; 4) зростання цін на споживчі товари і тарифи на послуги; 5) доходи не повинні носити разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата).
З метою реалізації Закону №2050-ІІІ Кабінет Міністрів України 21.02.2001 прийняв постанову №159, якою затвердив Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати.
В силу приписів пункту 1 Порядку №159 його дія поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
Компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року (пункт 2 Порядку №159).
Детальний перелік грошових доходів, що підлягають компенсації, наведено у пункті 3 Порядку №159, яким встановлено, що компенсації підлягають такі грошові доходи, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, зокрема, сума індексації грошових доходів громадян.
Відтак, компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, які вже були нараховані.
Отже, основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 2 Закону №2050-ІІІ та Порядком №159 компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів. При цьому, компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.
При цьому, зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень статей 1 - 3 Закону №2050-ІІІ, окремих положень Порядку №159 дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми попередньо нараховані, але не виплачені.
Зі змісту статті 1 Закону №2050-ІІІ слідує, що право на компенсацію частини доходів у громадянина пов`язується з настанням такого юридичного факту (події) як невиплата грошового доходу у встановлені строки його виплати.
У пункті 4 Порядку №159 прописано, що сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.
Наведене нормативне регулювання не встановлює першості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. За цим регулюванням правове значення має те, чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, чи виплачений і коли цей платіж, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.
Суд зазначає, що у разі несвоєчасної виплати сум грошових доходів громадян, в тому числі грошового забезпечення, провадиться їх компенсація відповідно до діючого законодавства.
Таким чином, суд вважає , що позивач має право на виплату компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації за період з 01.01.2016 по день фактичної виплати індексації грошового забезпечення.
При цьому, суд зазначає, що відповідно до п. 1.5 Правил організації фінансового забезпечення військових частин, установ та організацій Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту згідно наказу Міністра оборони України № 280 від 22.05.2017 (у редакції наказу від 14.02.2020) передбачено, що військова частина, не включена до мережі розпорядників бюджетних коштів, зараховується на фінансове забезпечення до військової частини - розпорядника коштів третього рівня на підставі відповідних директив (рішень). Командир військової частини, зарахованої на фінансове забезпечення до військової частини - розпорядника коштів третього рівня, організовує своєчасне оформлення та подання розпоряднику коштів усіх документів, необхідних для здійснення належного фінансового забезпечення військової частини.
Тобто, розпорядник коштів відпрацьовує та проводить фінансові розрахунки на підставі відповідних документів поданих військовою частиною, яка перебуває на фінансовому забезпеченні такого розпорядника.
При цьому, з аналізу приписів Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07 червня 2018 року № 260 вбачається, що обов`язок нарахування та виплати грошового забезпечення, зокрема визначення суми, покладено саме на військові частини в яких військовослужбовці проходять службу.
Відповідно до інформації зазначеній в довідці №96 від 29 травня 2020 року Військова частина НОМЕР_1 є структурним підрозділом Військової частини НОМЕР_3 . Розрахунок та виплату грошового забезпечення військовослужбовцям Військової частини НОМЕР_1 проводить фінансово-економічна служба частини. На речовому забезпеченні всі військовослужбовці Військової частини НОМЕР_1 , в тому числі особи офіцерського складу, перебувають у Військовій частині НОМЕР_3 .
Накази щодо виключення зі списків Військової частини НОМЕР_1 видаються командиром військової частини НОМЕР_3 .
При цьому, відповідно до виписки з карткового рахунку позивача, кошти на виконання судового рішення надійшли від в/ч НОМЕР_1 .
Отже, порушене право ОСОБА_1 підлягає судовому захисту шляхом визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати позивачу компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації за період з 01.01.2016 по день фактичної виплати індексації грошового забезпечення та зобов`язання в/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації за період з 01.01.2016 по день фактичної виплати - 05.06.2024.
З огляду на вказане, вимоги до в/ч НОМЕР_3 задоволенню не підлягають, оскільки відповідно до довідки в/ч НОМЕР_1 від 16.04.2024 позивачу нарахована індексація на виконання судового рішення у справі №240/25002/22.
Судом першої інстанції правильно зазначено, що і нарахування, і виплату індексації здійснювала в/ч НОМЕР_1 . Докази порушення прав позивача в/ч НОМЕР_3 матеріали справи не містять.
Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.      
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2024 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 	 	Курко О. П.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Боровицький О. А.    Шидловський В.Б.