ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 638/9205/24                                        Головуючий суддя І інстанції Смирнов В. А.
Провадження № 33/818/50/25                                Суддя доповідач Шабельніков С.К.

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
      17 січня 2025 року                                                м. Харків
Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К., при секретарі Вакула Н.С., за участі захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – адвоката Біденка О.С. розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Біденка О.С. на постанову судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 03 липня 2024 року стосовно ОСОБА_1 за ст. 124, ч.1 ст. 130 КУпАП, -
в с т а н о в и в:
Цією постановою
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, мешканець м. Кіровоград,
- визнаний винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього, відповідно до вимог ст. 36 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
       Також з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.
       Постановою встановлено, що 02 травня 2024 року о 17 год. 10 хв. ОСОБА_1 на автодорозі Р-79 Сахновщина-Ізюм-Куп`янськ на КПП «Піски» поблизу с. Топольське керував транспортним засобом ГАЗ 5312, держаний номерний знак НОМЕР_1 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився зі згоди водія у встановленому законом порядку із застосуванням спеціального технічного приладу Драгер. Результат огляду 2,42 проміле.
       Також, 02 травня 2024 року о 17 год. 10 хв. ОСОБА_1 на автодорозі Р-79 Сахновщина-Ізюм-Куп`янськ на КПП «Піски» поблизу с. Топольське керуючи транспортним засобом ГАЗ 5312, державний номерний знак НОМЕР_1 не вибрав безпечної швидкості руху, та не врахував дорожньої обстановки і здійснив з`їзд у кювет. Внаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками.
       В своїй апеляційній скарзі захисник Біденко О.С. просив судову постанову скасувати, а провадження у справі закрити, посилаючись на те, що суд першої інстанції відмовив у задоволенні його клопотання про призначення відеоконференції, чим, на його думку, позбавив його права приймати участь в судовому засіданні. Також вказував, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем та здійснює бойові завдання на лінії зіткнення, а тому просив зупинити провадження у справі, оскільки в судовому засіданні в суді першої інстанції він також не приймав участь та не мав можливості висловити свої доводи особисто. Також вважав, що справа розглянута поверхнево, не надано належної оцінки доказам, які містяться в матеріалах справи.
       Поряд з цим, захисник Біденко ОП просив поновити йому пропущений строк на апеляційне оскарження судової постанови, посилаючись на те, що суд першої інстанції розглянув справу без участі ОСОБА_1 та без участі захисника Біденка О.С. Також вказував, що копію постанови отримав лише 10.07.2024 року та ознайомившись з нею, підготував апеляційну скаргу та подав її 17.07.2024 року, тобто через 7 днів з дня отримання копії.
Твердження апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження матеріалами справи не спростовуються, а тому, дотримуючись конституційних гарантій забезпечення кожній особі доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення (ст.129 ч.1 п. 8 Конституції України), строк для подачі апеляційної скарги підлягає поновленню.
За таких обставин, з метою належного дотримання конституційних засад забезпечення доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення, - відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою захисника Біденка О.С. в інтересах ОСОБА_1 .

       В судове засідання в суд апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлений належним чином.
       Зокрема, розгляд апеляційної скарги захисника було призначено на 01.11.2024 року до 12:00 год.
       02.10.2024 року начальнику в/ч НОМЕР_2 , в якій проходить військову службу ОСОБА_1 , було направлено повідомлення про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги захисника, який діє в інтересах ОСОБА_1 , з чим необхідно було ознайомити ОСОБА_1 . Також необхідно було роз`яснити останньому його право надати письмові пояснення або забезпечити його явку в судове засідання в Харківський апеляційний суд або забезпечити участь ОСОБА_1 в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції в режимі відеоконференції з власних технічних засобів або найближчого суду загальної юрисдикції.
14.10.2024 року до канцелярії Харківського апеляційного суду надійшов лист командира військової частини НОМЕР_2 (арк. 110) з відомостей якого вбачається, що ОСОБА_1 ознайомлено з листом судді Харківського апеляційного суду від 02.10.2024 року та повідомлено йому, що в провадженні Харківського апеляційного суду перебуває апеляційна скарга адвоката Біденка О.С. на постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 03.07.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 ст. 124 КУпАП, про що ним проставлено відмітку про ознайомлення.
01.11.2024 року судове засідання було відкладено на 22.11.2024 року у зв`язку із аварійним відключенням енергопостачання в приміщенні суду.
04.11.2024 року начальнику в/ч НОМЕР_2 в якій проходить військову службу ОСОБА_1 , було направлено повідомлення про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги захисника, який діє в інтересах ОСОБА_1 , з чим необхідно було ознайомити ОСОБА_1 . Також необхідно було роз`яснити останньому його право надати письмові пояснення або забезпечити його явку в судове засідання в Харківський апеляційний суд або забезпечити участь ОСОБА_1 в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції в режимі відеоконференції з власних технічних засобів або найближчого суду загальної юрисдикції.
13.11.2024 року до канцелярії Харківського апеляційного суду надійшло повідомлення командира військової частини НОМЕР_2 (арк. 118), з відомостей якого вбачається, що з судовим повідомленням ОСОБА_1 був ознайомлений під особистий розпис, та повідомив, що в нього є адвокат, який захищає його інтереси у суді.
22.11.2024 року розгляду апеляційної скарги захисника було відкладено до 17.01.2024 року у зв`язку із надходженням заяви від адвоката Біденка О.С. про відкладення апеляційного розгляду.
19.12.2024 року начальнику в/ч НОМЕР_2 в якій проходить військову службу ОСОБА_1 , було направлено повідомлення про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги захисника в інтересах ОСОБА_1 , з чим необхідно було ознайомити ОСОБА_1 . Також необхідно було роз`яснити останньому його право надати письмові пояснення або забезпечити його явку в судове засідання в Харківський апеляційний суд або забезпечити участь ОСОБА_1 в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції в режимі відеоконференції з власних технічних засобів або найближчого суду загальної юрисдикції.
06.01.2025 року до канцелярії Харківського апеляційного суду надійшло повідомлення командира військової частини НОМЕР_2 , в якому зазначено, що військовослужбовця ОСОБА_1 ознайомлено з датою часом та місцем проведення судового засідання за апеляційною скаргою ОСОБА_1 – адвокатом Біденко О.С. на постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 03.07.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 та ст. 124 КУпАП. Водночас, ОСОБА_1 роз`яснено його право надання письмового пояснення до почату апеляційного скарги.
Отже, такі відомості повідомлень командира військової частини НОМЕР_2 , поза розумним сумнівом свідчать про те, що ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги його захисника, однак в судове засідання не з`явився, не скористався своїм правом прийняти участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, а також не надав суду апеляційної інстанції будь-яких письмових пояснень стосовно відомостей, зазначених у протоколах про адміністративні правопорушення.
Поряд з цим, з відомостей відповіді командира військової частини (арк. 118) об`єктивно вбачається, що ОСОБА_1 повідомив суд апеляційної інстанції, що у нього є адвокат, який здійснює його захист. В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції захисник Біденко О.С. повідомив, що на час проведення апеляційного розгляду продовжує здійснювати захист ОСОБА_1 .
Оскільки з будь-якими іншими захисниками Манюта О.П. не укладав договір про надання правової допомоги, - такі відомості свідчать про існування узгодженої позиції між ОСОБА_1 та саме захисником Біденко О.С., оскільки у відповіді командира військової частини зазначено, що ОСОБА_1 посилався на те, що у нього є адвокат, який здійснює його захист.
Враховуючи наведене, а також положення ст.ст. 268, 271 КУпАП, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_1 особисто ознайомлений з датою та місцем розгляду апеляційної скарги, будь-яких клопотань, в тому числі про відкладення апеляційного розгляду, суду не надавав, має захисника.
Поряд з цим належить врахувати, що з апеляційною скаргою до суду звернувся саме захисник Бідденко О.С., який приймав участь в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції в режимі відеоконференції.
Отже, враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість розгляду апеляційної скарги без участі ОСОБА_1 за обов`язковою участю його захисника – адвоката Біденка О.С.

       Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доводи захисника Біденка О.С., який підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні. 
Як вбачається з матеріалів цієї справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 у порушенні правил дорожнього руху України, передбачених п.п. 2.9А, 12.1.
Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апеляційним судом не встановлено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч.1 ст. 130 КУпАП. 
Зокрема, визнаючи ОСОБА_1 винним, суд першої інстанції послався на докази, а саме відомості: протоколів про адміністративні правопорушення; схеми місця ДТП; рапорту інспектора поліції; акту огляду на стан сп`яніння; направлення на огляд водія; відеозапису з бодікамери працівника поліції.
       Відповідно до відомостей, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 014743 від 02.05.2024 (арк. 1), ОСОБА_1 керував транспортним засобом перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився із застосуванням спеціального технічного приладу «Драгер». Результат 2,42 проміле.
       Відповідно до відомостей, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 014192 від 02.05.2024 (арк. 17), ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом не вибрав безпечної швидкості руху та не врахував дорожньої обстановки, здійснив з`їзд в кювет. Внаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками.
       В матеріалах справи міститься відеозапис події за участю ОСОБА_1 (арк. 12).
       З відомостей цього відеозапису вбачається, що працівники поліції склали стосовно ОСОБА_1 протоколи про адміністративні правопорушення та роз`яснили останньому їх зміст. Проте надавати будь-які письмові пояснення, а також підписувати ці протоколи та отримувати їх копії ОСОБА_1 відмовився.
       Аналізуючи зміст цього відеозапису, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_1 був повідомлений про те, що стосовно нього були складені протоколи про адміністративні правопорушення та був ознайомлений з їх змістом.
       Відповідно до вимог ст. 267 КУпАП, вилучення речей і документів, у тому числі посвідчення водія, відсторонення водіїв від керування транспортними засобами та огляд на стан алкогольного сп`яніння може бути оскаржено заінтересованою особою у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) відносно органу (посадової особи), який застосував ці дії, або до суду.
       Належить взяти до уваги те, що протоколи про адміністративні правопорушення складені уповноваженою державою особою і дії посадової особи що їх складала, в порядку передбаченому чинним законодавством ані ОСОБА_1 , ані його захисником не оскаржувалися, тобто останні не зверталися із скаргами на дії працівників поліції до їх безпосереднього керівництва для ініціювання проведення службової перевірки, не зверталися з позовом до суду в порядку КАС України на дії працівників поліції, а також не зверталися із відповідними заявами у порядку, передбаченому КПК України до правоохоронних органів, що вочевидь унеможливлює врахування апеляційним судом доводів апелянта щодо незаконності дій працівників поліції.
       Отже, враховуючи відсутність будь яких скарг ОСОБА_1 та його захисника, а також відсутність відповідних висновків інших компетентних органів щодо незаконності дій працівників поліції під час складення ними протоколів про адміністративні правопорушення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відомості, які зафіксовані в цих протоколах відповідають дійсності, а тому можуть слугувати доказами у справі.
Поряд з цим з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 визнав, що саме він 02.05.2024 року об 17:10 год. керував автомобілем, отже суд апеляційної інстанції дійшов висновку що саме ОСОБА_1 є водієм.
Відповідно до відомостей роздруківки газоаналізатору Драгер (арк. 2) вбачається, що вміст алкоголю у видихаємому ОСОБА_1 повітрі складає 2,421 проміле.
З такими відомостями ОСОБА_1 був згоден, про що свідчить його власноручна підпис у цій роздруківці. Також в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння (арк. 3) у графі « з результатом згоден» ОСОБА_1 поставив свою підпис без будь-яких зауважень, що вочевидь свідчить про згоду ОСОБА_1 з тим, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
З відеозапису також вбачається, що ОСОБА_1 не заперечував, що саме внаслідок порушення ним відповідних пунктів ПДР України він допустив з`їзд автомобіля у кювет.
Крім того, відповідно до відомостей рапорту (арк. 18) вбачається, що 02.05.2024 року об 19:24 год надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 02.05.2024 року об 19:23 год. за адресою: АДРЕСА_1 , заявник – командир взводу, військовий, повідомляє про ДТП, авто Газон 53 0530е вилетіло в кювет, водій-військовий ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ВЧ НОМЕР_2 солдат. За кермом в алкогольному сп`янінні.
Такі відомості також підтверджують, що саме ОСОБА_1 керував автомобілем та допустив порушення ПДР внаслідок чого виникла ДТП.
Крім того, відповідно до відомостей відеозапису вбачається, що працівники поліції виявили у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, існування яких ОСОБА_1 не заперечував. Працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці події, а також в медичному закладі. ОСОБА_1 погодився пройти огляд на місці з використанням спеціальних вимірювальних пристроїв. Працівники поліції надали ОСОБА_1 запакований мундштук, він особисто освідчився у гермітичності його пакування, розпакували цей мундштук, встановили до газоаналізатору Драгер, провели контрольний забір повітря – результат негативний. Після цього ОСОБА_1 особисто пройшов огляд з використанням газоаналізатору Драгер – результат позитивний – 2,42 проміле. З таким результатом ОСОБА_1 погодився та особисто розписався в результаті Драгера. Працівники поліції роз`яснили ОСОБА_1 його права, передбачені ст. 63 Конституції України, а також ст. 268 КУпАП та роз`яснили зміст протоколів, від підпису яких ОСОБА_1 відмовився. 
Крім того, відповідно до відомостей рапорту працівника поліції (арк. 22) вбачається, що 02.05.2024 року надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 02.05.2024 року о 17:10 год. на автодорозі Сахновщина-Ізюм_Куп`янськ_КПП «Піски», поблизу с. Топольське, автомобіль ГАЗ-5312 н.з. НОМЕР_1 з`їхав в кювет. Під час виїзду встановлено, що вищевказаним автомобілем керував водій ОСОБА_1 . Він рухався з боку м. лозова в бік м. Ізюм та не впорався з керуванням і допустив з`їзд в лівий кювет. В результаті чого автомобіль отримав механічні пошкодження. Водій тілесних ушкоджень не отримав. Під час перевірки документів у водія ОСОБА_2 було виявлено явні ознаки алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння очей, хитка хода, порушення мови. Зі згоди водія на місці булопроведено огляд на встанвлення стану алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального приладу Драгер, результат 2,42 проміле. З результатом водій ОСОБА_1 погодився. Процес огляду було зафіксовано на бодікамеру Тексар № 58. На місці пригоди було складено адміністративні протоколи за ст. 124, та ст. 130 ч.1 КУпАП. Від дачі пояснень та отримання копій протоколів ОСОБА_1 відмовився. Посвідчення водія пред`явив у застосунку ДІЯ. Від керування ОСОБА_1 відсторонений. Про повторність попереджений.
       Враховуючи відсутність будь-яких скарг на дії працівників поліції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відомості, які зафіксовані у цьому рапорті заслуговують на увагу.
Відомості відеозапису, за участю ОСОБА_1 , об`єктивно узгоджуються з відомостями, які зафіксовані в протоколах про адміністративні правопорушення, рапорті працівника поліції, а також в інших доказах у справі.
       Щодо доводів апеляційної скарги та клопотання захисника Біденко О.С. про необхідності зупинення судового провадження у справі стосовно ОСОБА_1 до його звільнення з військової служби, апеляційний суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.8 ст.294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: 
1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;
2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;
3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;
4) змінити постанову.
При цьому, нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення не врегульовано порядок зупинення провадження у справі, за виключенням справ про адміністративні правопорушення, пов`язаних з корупцією.
Так, особи, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення, розпоряджаються своїми правами на власний розсуд, однак користуватися ними повинні сумлінно в межах процесуального закону відповідно до їх призначення і тією мірою і в тих формах, які необхідні для досягнення мети провадження у справі.
Як вбачається з положень п. 7 ч. 2 ст. 129 Конституції України, однією з основних конституційних засад судочинства є розумність строків розгляду справи судом. Розгляд справи протягом розумного строку гарантовано і ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Згідно ч.1 ст.268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 268 КУпАП України, справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 124 та ст.130 КУпАП, не входять до переліку справ, розгляд яких здійснюються за обов`язкової присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Неявка правопорушника в судове засідання не перешкоджає апеляційному розгляду.
Також, суд звертає увагу, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності не позбавлена можливості подавати свої письмові пояснення щодо обставин справи.
Крім того, ОСОБА_1 має захисника - адвоката Біденка О.С., який представляє його інтереси під час розгляду справи, а тому він не позбавлений можливості забезпечити належним чином свій судовий захист.
Апеляційний суд також враховує, що апеляційна скарга подана захисником ОСОБА_1 - адвокатом Біденком О.П., а тому процесуальних порушень, зокрема порушення права на захист та права на доступ до правосуддя, апеляційний суд не вбачає, оскільки суд вправі розглянути справу за відсутністю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст. 124 та за ч.1 ст.130 КУпАП, відповідно до вимог ст. 268 КУпАП.
Отже, посилання захисника на положення ч. 1 ст. 335 КПК України є безпідставними, оскільки цим Кодексом регулюються зовсім інші правовідносини. Чинний Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить приписів про обов`язок суду зупинити провадження у справі про адміністративне правопорушення до моменту звільнення учасника провадження з лав Збройних Сил України. Застосування норм КПК при розгляді справи про адміністративні правопорушення, суперечить основним засадам законодавства про адміністративні правопорушення.
При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також її захисник повинні добросовісно використовувати надані їм процесуальні права, не зловживати ними та демонструвати готовність брати участь у судовому розгляді і утримуватися від використання методів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби, передбачені законом для прискорення процедури слухання.
За таких підстав, враховуючи, що положеннями КУпАП не передбачено процедуру зупинення провадження за наведених захисником обставин, вважаю необхідним відмовити у задоволенні поданого клопотання та апеляційної скарги в цій частині.
       Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.
В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави. 
Поряд з цим, належить врахувати те, що відповідно до відомостей довідки (арк. 5), ОСОБА_3 отримав посвідчення водія внаслідок складання ним іспиту на знання вимог ПДР України, що об`єктивно вказує на те, що ОСОБА_3 знає ПДР України. 
 
Відповідно до вимог п. 1.3 ПДР України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Відповідно до вимог п. 2.9А ПДР України, водію заборонено керувати транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.
Відповідно до вимог п.12.1 ПДР України, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним. 
В пункті 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Отже, доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не містять їх і матеріали справи. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу та в суді першої інстанції, які потягли необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.
       Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п.п.12.1 2.9А Правил дорожнього руху України та притягнуто за ст. 124 та ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності, а тому посилання на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними. 
З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, -
п о с т а н о в и в:
Відмовити у задоволенні клопотання захисника Біденка О.С. про зупинення провадження по справі.
Клопотання захисника Біденка О.С. про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити, поновивши йому процесуальний строк для апеляційного оскарження постанови судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 03 липня 2024 року.
Апеляційну скаргу захисника Біденка О.С. задовольнити частково.
       Постанову судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 03 липня 2024 року щодо притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ст. 124 та ч.1 ст. 130 КУпАП змінити, скасувавши висновки та рішення суду першої інстанції щодо стягнення з ОСОБА_1 судового збору.
       В решті постанову судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 03 липня 2024 року залишити без змін.
       Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.
  
 Суддя                                                 С.К. Шабельніков