ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 527/843/24  Номер провадження 22-ц/814/3215/24	Головуючий у 1-й інстанції Павлійчук А.В.  Доповідач ап. інст. Триголов В. М.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2024 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючий суддя: Триголов В.М.
Судді: Дорош А.І., Лобов О.А.
Розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» на рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 14 червня 2024 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
В С Т А Н О В И В :
Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Вважаючи свої права порушеними, позивач просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 на його користь заборгованість по кредитному договору №814761713 від 02.01.2022 у розмірі 20036,94 гривень та судові витрати, а саме: судовий збір у розмірі 2147, 20 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень.
Рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 14 червня 2024 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Кредитним договором задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінансова компанія «Ейс», заборгованість за кредитним договором № 814761713 від 02 січня 2022 року в сумі 20036 грн 94 коп, судовий збір в сумі 2422 грн. 40 коп. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
В апеляційному порядку рішення оскаржив позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс». Скарга мотивована тим , що апелянт із рішенням суду першої інстанції погоджується частково, вважає його таким, що ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи, та невідповідністю висновків суду, обставинам справи.
Апелянт вказує, що постановляючи рішення, суд першої інстанції відмовив у задоволенні стягнення витрат на правничу допомогу адвоката, посилаючись на те, що представником позивача в обґрунтування понесених витрат на професійну правничу допомогу адвоката до матеріалів справи не долучено квитанцію або інші платіжні документи, які підтверджують фактичну оплату професійної правничої допомоги адвоката. Апелянт не погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає, що вони не відповідають дійсним обставинам справи, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 у відповідній частині, про стягнення з відповідача в тому числі витрат на правничу допомогу у сумі 5 000 грн.
Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.
Колегія суддів дослідивши матеріали справи в межах вимог апеляційної скарги приходить до слідуючого висновку.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
При цьому склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат (позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена в постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16).
За висновком, викладеним у пункті 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Аналіз зазначеної постанови свідчить про те, що вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має пересвідчитись що заявлені витрати є співмірними зі складністю справи, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони.
Процесуальними нормами встановлено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів.
Обов`язковим переліком документів на підтвердження відповідних витрат, незалежно від юрисдикції спору, є: договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); розрахунок наданих послуг з їх детальним описом; документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, тощо) (висновки, викладені Верховним Судом у постановах у справах № 821/227/17, № 726/549/19, № 810/3806/18).
На підтвердження витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції до суду надано довіреність на представництво інтересів позивача адвокатом Тараненко Артемом , додаткову угоду до договору про надання правової допомоги №22/02/24-01 від 20 травня 2024 року, акт прийому передачі наданих послуг від 20 травня 2024 року, протокол погодження вартості послуг до Договору про надання правничої допомоги №22/02/24-01 від 22 лютого 2024 року.
У акті виконаних робіт від 20 травня 2024 року зазначено перелік наданих послуг адвокатом: складання позовної заяви ; вивчення матеріалів справи про стягнення заборгованості з боржника; надання усної консультації стосовно складання позовної заяви ; підготовка адвокатського запиту про зарахування/перерахування коштів на картковий рахунок відповідача; підготовка клопотання про витребування інформації щодо перерахування/зарахування коштів на картковий рахунок боржника. Всього послуг надано на 5 000 грн.
З огляду на положення п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Таким чином, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 та ч. 8 ст. 141 ЦПК України).
Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18).
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України» заява №19336/04, від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95), від 06 липня 2015 року у справі «Заїченко проти України» (п.131), зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, постановах Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі №742/2585/19, від 03 лютого 2021 року у справі №522/24585/17.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.
Апеляційний суд оцінив заявлений розмір витрат на професійну правничу допомогу на предмет співмірності зі складністю цієї справи та реальності таких витрат, а також дослідив надані докази на підтвердження понесення цих витрат, та дійшов висновку про скасування судового рішення у відповідній частині , щодо відмови у задоволенні вимоги про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу, та прийшов до висновку про задоволення вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» щодо стягнення з ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу у сумі 5 000 грн.
Суд вважає, що понесені стороною позивача витрати є співмірними зі складністю цієї справи, наданим обсягом послуг у суді першої інстанції, відповідно відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.
Щодо вимоги скаржника про стягнення з відповідача витрат зі сплати судового збору за апеляційне оскарження судового рішення в частині стягнення витрат на правничу допомогу апеляційний суд зазначає слідуюче.
Відповідно до п.22 Постанови ПЛЕНУМ ВИЩОГО СПЕЦІАЛІЗОВАНОГО СУДУ УКРАЇНИ З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ від 17.10.2014  № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» , у разі оскарження рішення суду лише в частині відшкодування чи розподілу судових витрат, що не пов`язано з позовними вимогами і не стосується суті спору, сторона не повинна оплачувати за таку скаргу судовий збір. 
Відтак, оскільки законодавство не покладає на скаржника обов`язку оплачувати судовий збір за подання відповідної апеляційної скарги , безпідставним у даному випадку буде стягнення з відповідача ОСОБА_1 витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС».
Керуючись ст. ст. 133, 137, 141, 246, 270 , 376 ЦПК України, -
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова  компанія «Ейс» - задовольнити частково.
Рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 14 червня 2024 року в частині відмови у стягненні з ОСОБА_1   на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» витрат на правничу допомогу – скасувати. Ухвалити у відповідній частині нове судове рішення.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія "ЕЙС" (02090, місто Київ, Харківське шосе, будинок 19, офіс 2005, Код ЄДРПОУ: 42986956) судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме , витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн. 
В іншій частині рішення залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.
Повний ткст постанови складено 23 грудня 2024 року.

Головуючий суддя: В. М. Триголов

Судді:     А.І. Дорош

О.А. Лобов