ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2484/25 Справа № 185/5075/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Перекопський М. М. Суддя у 2-й інстанції - Гапонов А. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       04 березня 2025 року                                                                м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді Гапонова А.В.
суддів Новікової Г.В., Никифоряка Л.П.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у м. Дніпро цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю 'Коллект центр' до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 
- за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Усенко Антон Володимирович,
на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 листопада 2024 року,-

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ
03.05.2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю 'Коллект центр' звернулося до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами у розмірі 47203,82 грн та судові витрати по справі.
У обґрунтування заявленого позову позивач посилався на те, що 27.10.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бі Ел Джи Мікрофінанс» та ОСОБА_1 в електронному вигляді укладено кредитний договір №6146243, згідно якого відповідач отримала грошові кошти у сумі 8093,20 грн. Окрім цього, 13.02.2021 року, між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ОСОБА_1 в електронному вигляді укладено кредитний договір №4586973, згідно якого відповідач отримала грошові кошти у сумі 7000,00 грн. В подальшому, ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» та ТОВ «Мілоан» відступили свої права вимоги Товариству з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», в тому числі за вищевказаними договорами. ТОВ «Вердикт Капітал» відступило права вимоги до боржників позивачу, в тому числі за вищевказаними договорами. Відповідач своїх обов`язків за договорами не виконав, у зв`язку з цим позивач звернувся до суду.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ
Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 листопада 2024 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю 'Коллект центр' до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» заборгованість за двома договорами на загальну суму 47203,82 (сорок сiм тисяч двiстi три гривнi 82 копiйки) грн, що складається з: 16073,29 грн - заборгованість за кредитним договором №6146243 від 27.10.2021 року, з яких: 8093,20 грн – тіло кредиту, 6421,88 грн – відсотки, 1213,98 грн – проценти згідно з п.1.5 договору, 57,87 грн – 3% річних, 286,36 грн – інфляція; 31130,53 грн – заборгованість за кредитним договором №4586973 від 13.02.2021 року, з яких: 4528,00 грн – тіло кредиту, 25902,53 грн – відсотки, 700,00 грн – комісія.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» судові витрати : судовий збір сплачений позивачем при поданні до суду позову 3028,00 (три тисячi двадцять вiсiм гривень 00 копiйок) грн.; витрати на правничу допомогу 13000,00 (тринадцять тисяч гривень 00 копiйок) грн., а всього 16028,00 (шiстнадцять тисяч двадцять вiсiм гривень 00 копiйок) грн.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
13.12.2024 року від ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Усенко Антон Володимирович надійшла апеляційна скарга, в якій просить суд, скасувати рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 листопада 2024 року та відмовити у задоволенні позову повністю.
В обґрунтуванні доводів апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції не взяв до уваги незаконність нарахування процентів щодо відповідача. 

АРГУМЕНТИ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
29.01.2025 року до Дніпровського апеляційного суду від Товариства з обмеженою відповідальністю 'Коллект центр' надійшоввідзив на апеляційну скаргу, в якому просить суд, залишити рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 листопада 2024 року без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи у порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до ч. 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України  апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи на те, що дана справа є малозначною,  ціна позову  складає 47 203,82 грн., що менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд апеляційної скарги здійснюється без повідомлення сторін.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ч.4 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. 

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції змінити з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено наступні обставини.

27.10.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бі Ел Джи Мікрофінанс» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №6146243, згідно якого відповідач отримала грошові кошти у розмірі 8093,20 грн.
Окрім цього, 13.02.2021 року відповідач та ТОВ «Мілоан» уклали договір про споживчий кредит №4586973 шляхом заповнення відповідачем заявки на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору. Згідно договору відповідач отримав грошові кошти у розмірі 7000,00 грн.
29.11.2021 року між ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» було укладено договір відступлення прав вимоги № 29/11-1, відповідно до якого ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників за договорами позики, у т.ч. за договором позики №6146243 від 27.10.2021 року, що укладений між ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» та ОСОБА_1 
29.11.2021 року між ТОВ «Мілоан» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» було укладено договір відступлення прав вимоги № 29-11-102, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників за договорами позики, у т.ч. за договором позики №4586973 від 13.02.2021 року, що укладений між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 .
У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до боржників Товариству з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» відповідно до договорів відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 року та № 10-03/2023-01 від 10.03.2023 року, у тому числі за договорами №6146243 та №4586973. Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» наділено правом грошової вимоги до відповідача за двома договорами.
Відповідач ОСОБА_1 має існуючу перед позивачем прострочену заборгованість за двома договорами на загальну суму 47203,82 грн, що складається з: 16073,29 грн - заборгованість за кредитним договором №6146243 від 27.10.2021 року станом на 10.01.2023 року, з яких: 8093,20 грн – тіло кредиту, 6421,88 грн – відсотки, 1213,98 грн – проценти згідно з п.1.5 договору, 57,87 грн – 3% річних, 286,36 грн – інфляція; 31130,53 грн – заборгованість за кредитним договором №4586973 від 13.02.2021 року станом на 10.03.2023 року, з яких: 4528,00 грн – тіло кредиту, 25902,53 грн – відсотки, 700,00 грн – комісія.
Заперечення відповідача зводяться до його незгоди з умовами договору, який він в свою чергу підписав та визнає наявність кредитних правовідносин. У розрахунку заборгованості чітко вказано з чого складається заявлена сума заборгованості, відповідно до яких умов договору та за який період вона була нарахована, розмір та дати часткового погашення заборгованості. Строки нарахування відповідають умовам укладених між сторонами договорів.
На підставі наведеного, суд першої інстанції вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суми заборгованості за кредитними договорами в сумі 47203,82 грн.
Щодо стягнення з відповідача судових витрат на правничу допомогу адвоката в розмірі 13 000 грн., суд виходив з наступного.
До позовної заяви додано копію договору про надання правничої допомоги від 02 січня 2023 року, заявка на надання юридичної допомоги № 684 від 01.03.2024 року на суму 13000 грн., витяг з акту № 2 про надання юридичної допомоги від 08.03.2024 року на суму 13000 грн., платіжна інструкція № 0421270000 від 15.03.2024 року.
Розмір здійснених позивачем витрат на правничу допомогу підтверджується належними доказами. Вимога відповідача про зменшення витрат на правничу допомогу не містить будь-яких доказів їх неспівмірності.
Отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 13000 грн.

Але колегія суддів апеляційного суду з таким висновком суду першої інстанції у повній мірі погодитись не може з огляду на таке.

Згідно зі статтею 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України).
Частиною першою статті 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно зі статтями 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (частина перша статті 638 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.
Згідно із частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Відповідно до статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків за шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.
Судами попередніх інстанцій надано правильну оцінку доводам позивача про те, що пункт 1.6. кредитного договору щодо встановлення сторонами договору пені у розмірі до 2 % від суми несвоєчасно виконаних зобов`язань за кожен день прострочки, що становить до 730 % на рік, є несправедливим у розумінні статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника, як споживача послуг банку, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за кредитним договором.
Суди першої та апеляційної інстанцій обґрунтовано визнали несправедливим оспорюваний пункт кредитного договору з посиланням на те, що він встановлює вимогу зі сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації у разі невиконання ним зобов`язань за договором та правильно застосували до спірних правовідносин статтю 18 Закону України «Про захист прав споживачів».
До таких висновків прийшов Верховний Суд у постанові від 27 січня 2020 року, справа № 754/6091/18, провадження № 61-11473св19.
Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що зазначена сума кредиту та проценти за користування кредитом у розмірі 47 203,82 грн. є несправедливими у розумінні статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника, як споживача послуг банку, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за кредитним договором.
А тому справедливим буде стягнення з відповідача відсотків (за кредитним договором №4586973 від 13.02.2021 року), сума яких дорівнює вартості кредиту, тобто у розмірі 4528, 00 грн., а тому рішення суду першої інстанції треба змінити у відповідній частині.

При таких обставинах апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду першої інстанції зміні.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи. 
Враховуючи, в оскаржуваному рішенні є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Усенко Антон Володимирович задовольнити частково.
Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 листопада 2024 року змінити.
Резолютивну частину рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 листопада 2024 року, в частині задоволених позовних вимог викласти у редакції цієї постанови.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» заборгованість за двома договорами на загальну суму 25829,29 (двадцять п`ять тисяч вісімсот двадцять дев`ять гривень 29 копiйок) грн, що складається з: 16073,29 грн - заборгованість за кредитним договором №6146243 від 27.10.2021 року, з яких: 8093,20 грн – тіло кредиту, 6421,88 грн – відсотки, 1213,98 грн – проценти згідно з п.1.5 договору, 57,87 грн – 3% річних, 286,36 грн – інфляція; 9756,00 грн – заборгованість за кредитним договором №4586973 від 13.02.2021 року, з яких: 4528,00 грн – тіло кредиту, 4528,00 грн – відсотки, 700,00 грн – комісія.
В іншій частині рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 листопада 2024 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді: