Номер провадження: 22-ц/813/8/25 
Справа № 523/19978/14-ц
Головуючий у першій інстанції Сувертак І.В.
Доповідач Громік Р. Д.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.02.2025 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого – Громіка Р.Д.,
суддів – Драгомерецького М.М., Дришлюка А.І.,
за участю секретаря – Скрипченко Г.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні за відсутності учасників справи апеляційні скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 26 листопада 2015 року у цивільній справі за позовом ПАТ «Банк Форум» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:
1. ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст позовних вимог.
Позивач звернувся до суду з позовними вимогами до відповідачів, згодом декілька разів уточнював позовні вимоги, посилаючись на те, що позивач надав ОСОБА_2 кредит у сумі – 22000 доларів США, відповідно до Кредитного договору №0001/08/08/А/10.01.2008 від 10.01.2008 року строком до 09.01.2015 року під 12 % відсотків річних. Додатковою угодою №1 до Кредитного договору від 30 травня 2012 року проведено реструктуризацію кредитної заборгованості шляхом повернення простроченої заборгованості в сумі 2933,95грн. до тіла кредиту при цьому продовжено строк кінцевого повернення кредитної заборгованості до 08 січня 2016 року.
Відповідно до пунктів 2.3. та 2.6 Позичальник зобов`язався щомісячно до 20 числа місяця наступного за розрахунковим повертати частково кредит в сумі не менше ніж 263 дол. США та сплачувати проценти нараховані виходячи з залишку суми кредиту за фактичну кількість днів користування. Однак свої зобов`язання виконував неналежним чином в зв`язку з цим відповідно до п 3.2.2. кредитного договору ПАТ «БАНК ФОРУМ» має право вимагати дострокового погашення або стягнення заборгованості за кредитом включаючи нараховані відсотки і штрафні санкції, а Позичальник, відповідно до п. 3.3.8. Кредитного договору, зобов`язаний їх сплатити. 
З метою забезпечення виконання зобов`язань за вищевказаним кредитним договором укладено Договори поруки:
- №0001/08/08/R/10.01.2008 з ОСОБА_3 ;
- №0002/08/08/R/10.01.2008 з ОСОБА_1 .
Відповідно до договорів поруки ОСОБА_3 та ОСОБА_1 виступили поручителями за ОСОБА_2 і зобов`язались разом з ним в солідарному порядку відповідати за виконання умов вищезазначеного кредитного договору включаючи сплату основної заборгованості, процентів та штрафних санкцій.
В зв`язку з порушенням умов кредитного договору відповідачам ПАТ «БАНК ФОРУМ» були направлені вимоги щодо погашення всієї заборгованості за кредитом які залишились без задоволення.
ОСОБА_2 не виконував умови погашення кредиту і у нього станом на 04 березня 2015 року утворилася перед позивачем заборгованість у розмірі 5468, 81 доларів США, з них: 
- поточна невиплачена заборгованісті з повернення кредитних коштів – 2892,95 доларів США ; 
- поточна заборгованісті з повернення кредитних коштів – 2360,47 доларів США ; 
- прострочена заборгованість за нарахованими відсотками -161,11 доларів США ;
- поточна заборгованість за нарахованими відсотками – 54,28 доларів США.
А також позивачем, згідно до умов Кредитного договору, нараховано пеню у загальному розмірі 14036, 66 гривень.
Враховуючи викладене в позовній заяві та уточненнях до неї, позивач просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором № 0001/08/08/А/10.01.2008 від 10.01.2008 року у розмірі 5468, 81 доларів США та пеню у розмірі 14036, 66 гривень.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.
Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 26 листопада 2015 року позов ПАТ «Банк Форум» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Форум» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково. Стягнено солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк Форум» заборгованість за кредитним договором №0001/08/08/А/10.01.2008 від 10.01.2008 року (станом на 04 березня 2015 р.) становить – 5468,81 доларів США, що складається з:
поточної невиплаченої заборгованості з повернення кредитних коштів – 2892,95 доларів США; 
поточної заборгованості з повернення кредитних коштів – 2360,47 доларів США; 
прострочена заборгованість за нарахованими відсотками -161,11 доларів США;
поточна заборгованість за нарахованими відсотками – 54,28 доларів США.
В частині стягнення пені відмовлено. 
Розподілено судові витрати.

Короткий зміст та доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 .. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржуване судове рішення та постановити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що 
1)суд першої інстанції задовольнив позовні вимоги банку про стягнення заборгованості за неіснуючим кредитним договором, так як кредитного договору з ОСОБА_2 за номером №0001/08/08/А/10.01. (вказаний у резолютивній частині рішення суду, позовній заяві Банку та заявах Банку про зміну та збільшення позовних вимог) та за номером №0001/08/08/А/10.01.0 (вказаним у розрахунку заборгованості) не існує;
2)представники відповідачів у судових засіданнях, запереченнях та клопотаннях неодноразово звертали увагу суду першої інстанції на недоведеність позовних вимог Банку, неподання банком доказів надання ОСОБА_2 кредитних коштів взагалі та в іноземній валюті, відсутність жодного первинного документа банку щодо заявленого ним розміру заборгованості;
3)банк не подав жодного документа, який би доводив видачу через касу або перерахування на рахунок ОСОБА_2 передбачених Кредитним договором коштів в іноземній валюті та подальшого їх обміну на національну валюту і перерахунку продавцю автомобілю;
4)суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог Банку, стягнувши заборгованість одночасно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 .

Короткий зміст та доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 . 
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати оскаржуване судове рішення та постановити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 тотожні доводами апеляційної скарги ОСОБА_1 .

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , у віці – 43 роки (дата народження ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНН НОМЕР_1 , останнє місце реєстрації АДРЕСА_1 ).
Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 18 травня 2016 року зупинено апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 26 листопада 2015 року по справі за позовом ПАТ «Банк Форум» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором до залучення до участі у справі правонаступника померлої ОСОБА_3 та до набрання законної сили судового рішення по справі №523/10337/15-ц за позовом ОСОБА_2 до ПАТ «Банк Форум» про визнання недійсним (неукладеним) кредитного договору.
02 травня 2023 року до Одеського апеляційного суду від Приморської державної нотаріальної контори у місті Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Міністерства юстиції України надійшла інформаційна довідка зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №72288476 від 28 квітня 2023 року, відповідно до якої у Спадковому реєстрі інформація по ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , відсутня.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 29 травня 2023 року поновлено провадження у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

2. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Позиція апеляційного суду
Заслухавши доповідача, розглянувши матеріали справи і доводи, викладені в апеляційних скаргах, судова колегія вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню за таких підстав.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права.
У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до припису ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Згідно із ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судом першої інстанції правильно встановлено, що 10 січня 2008 року між позивачем і ОСОБА_2 укладено Кредитний договір № 0001/08/08/А/10.01.2008 строком до 09.01.2015 року під 12,0 % відсотків річних. (а.с. 6-8).
Додатковою угодою №1 до Кредитного договору від 30 травня 2012 року проведено реструктуризацію кредитної заборгованості шляхом повернення простроченої заборгованості в сумі 2933,95грн. до тіла кредиту при цьому продовжено строк кінцевого повернення кредитної заборгованості до 08 січня 2016 року (а.с. 9-10).
Відповідно до пунктів 2.3. та 2.6 Позичальник зобов`язався щомісячно до 20 числа місяця наступного за розрахунковим повертати частково кредит в сумі не менше ніж 263 дол. США та сплачувати проценти нараховані виходячи з залишку суми кредиту за фактичну кількість днів користування., Однак свої зобов`язання виконував неналежним чином в зв`язку з цим відповідно до п 3.2.2. кредитного договору ПАТ «БАНК ФОРУМ» має право вимагати дострокового погашення або стягнення заборгованості за кредитом включаючи нараховані відсотки і штрафні санкції, а Позичальник, відповідно до п. 3.3.8. Кредитного договору, зобов`язаний їх сплатити. 
З метою забезпечення виконання зобов`язань за вищевказаним кредитним договором укладено Договори поруки від 10.01.2008 року:
- №0001/08/08/R/10.01.2008 з ОСОБА_3 (а.с. 27) ;
- №0002/08/08/R/10.01.2008 з ОСОБА_1 . (а.с. 25).
Відповідно до договорів поруки ОСОБА_3 та ОСОБА_1 виступили поручителями за ОСОБА_2 і зобов`язались разом з ним в солідарному порядку відповідати за виконання умов вищезазначеного кредитного договору включаючи сплату основної заборгованості, процентів та штрафних санкцій.
Судом першої інстанції правильно встановлено, що у порушення умов кредитного договору, погашення частин кредиту та сплати процентів не відбувається, про що свідчить розрахунок заборгованості від 04 березня 2015 року по кредитному договору № 0001/08/08/А/10.01.2008. (а.с. 119,120).
У зв`язку з невиконанням відповідачами своїх зобов`язань, позивачем направлено їм досудові вимоги про повне дострокове погашення заборгованості, однак вони у встановлений строк не виконані. (а.с. 29-31).
Через невиконання відповідачами своїх зобов`язань по Кредитному договору № 0001/08/08/А/10.01.2008 від 10.01.2008 року, станом на 04 березня 2015 року утворилася перед позивачем заборгованість у розмірі 5468, 81 доларів США, з них: 
- поточна невиплачена заборгованість з повернення кредитних коштів – 2892,95 доларів США ; 
- поточна заборгованість з повернення кредитних коштів – 2360,47 доларів США ; 
- прострочена заборгованість за нарахованими відсотками -161,11 доларів США ;
- поточна заборгованість за нарахованими відсотками – 54,28 доларів США.
Суд першої інстанції обґрунтовано вважав позовні вимоги в частині позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором, доведеними, підтвердженими.
Відповідно до вимог статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до ст. 553 ЦК України поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого зобов`язання, а також відповідає перед кредитором за порушення зобов`язань боржником.
Відповідно до ст. 554 ЦК України, при порушенні боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не передбачена додаткова (субсидіарна відповідальність) поручителя.
До відношень які виникають з кредитного договору застосовуються положення параграфа І глави 71 ЦК України (ст.ст. 1046-1053), якщо інше не встановлене цим параграфом та не випливає з положень кредитного договору.
Статтею 1049 ЦК України передбачено що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до п. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилися, та сплати процентів, належних йому.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України по кредитному договору банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що заперечення відповідачів не заслуговують на увагу виходячи з такого. 
Згідно з ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України (у редакції, яка діяла на момент розгляду справи у суді першої інстанції) передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом та ст.61 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 212 ЦПК України (у редакції, яка діяла на момент розгляду справи у суді першої інстанції) суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.
Заперечення відповідачів зводяться до того, що позивачем у момент підписання кредитного договору №0001/08/08/А/10.01.2008 та договорів поруки не сповіщено та не роз`яснено про фактичні умови вказаних договорів, однак поставивши підписи під вказаними договорами, вони фактично з ними погодились.
Щодо заяви представника ОСОБА_2 про застосування позовної давності, суд першої інстанції правильно зазначив таке.
Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. 
Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та пята статті 261 ЦК України).
Початок перебігу строку давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому поряду через суд.
У виниклих між сторонами правовідносинах застосовується строк позовної давності в три роки та спеціальний строк позовної давності в один рік до питання щодо стягнення неустойки.
З даними позовними вимогами ПАТ «Банк Форум» звернувся 11 грудня 2014 року, про що свідчить відмітка на позовній заяву вхідної кореспонденції суду.
Як убачається з представленого розрахунку заборгованості ОСОБА_2 перед Банком, що останній платіж за умовами договору ОСОБА_2 здійснив 04.11.2014 року.
Враховуючи вищезазначене строк позовної давності по даним правовідносинам не сплинув.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» і вважав за необхідне стягнути з відповідачів в солідарному порядку заборгованість по кредиту в сумі 5468,81 доларів США, судовий збір рівними частинами по 453 грн 33 коп.
Доводи апеляційних скарг не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Скаржники не довели обставини, на які посилались як на підставу своїх апеляційних скарг, жодного належного та допустимого доказу на спростування висновків суду першої інстанції не надали.
Щодо доводів апеляційних скарг про те, що «суд першої інстанції задовольнив позовні вимоги банку про стягнення заборгованості за неіснуючим кредитним договором, так як кредитного договору з ОСОБА_2 за номером №0001/08/08/А/10.01. (вказаний у резолютивній частині рішення суду, позовній заяві Банку та заявах Банку про зміну та збільшення позовних вимог) та за номером №0001/08/08/А/10.01.0 (вказаним у розрахунку заборгованості) не існує», то колегія суддів зазначає таке.
З матеріалів справи вбачається, що 10 січня 2008 року між позивачем і ОСОБА_2 укладено Кредитний договір №0001/08/08/А/10.01.2008 строком до 09.01.2015 року під 12,0% відсотків річних. (а.с. 6-8).
В описовій і мотивувальній частині оскаржуваного судового рішення судом першої інстанції зазначався такий номер кредитного договору №0001/08/08/А/10.01.2008.
Таким чином, колегія суддів доходить висновку, що предметом дослідження суду першої інстанції був саме кредитним договір №0001/08/08/А/10.01.2008 від 10.01.2008. Зазначення не того номеру кредитного договору у резолютивній частині є опискою, яка може бути виправлена за заявою сторони або ініціативою суду.
Доводи апеляційних скарг стосовно того, що: «представники відповідачів у судових засіданнях, запереченнях та клопотаннях неодноразово звертали увагу суду першої інстанції на недоведеність позовних вимог Банку, неподання банком доказів надання ОСОБА_2 кредитних коштів взагалі та в іноземній валюті, відсутність жодного первинного документа банку щодо заявленого ним розміру заборгованості», «банк не подав жодного документа, який би доводив видачу через касу або перерахування на рахунок ОСОБА_2 передбачених Кредитним договором кощтів в іноземній валюті та подальшого їх обміну на національну валюту і перерахунку продавцю автомобілю», то колегія суддів зазначає таке.
З матеріалів справи вбачається, що у судовому засіданні, яке відбулось у суді першої інстанції 22 липня 2015 року, судом першої інстанції (за участі представника відповідача ОСОБА_2 , - ОСОБА_4 , представника позивача – ОСОБА_5 , представника відповідача ОСОБА_1 – ОСОБА_6 ) оглядались оригінали кредитної справи (т.1, а.с. 171-174).
Суд першої інстанції зазначив, що документа знаходяться у папці скорошивач синього кольору, оголошувались, зокрема: матеріали кредитної справи (умови надання кредиту на шести аркушах, на двох аркушах (в кредитній справі вони на листах відмічені червоним кольором за №50-51), рух коштів по рахунку з 10.01.2008 (завірена копія) номер документа 10443, на суму 22 000, валюта зазначена в доларах США, квитанція до прибуткового касового ордеру №10 від 10.01.2008; оригінал меморіального валютного ордеру №10692 від 10 січня 2008 року про отримання ОСОБА_2 22 000 дол США.
Таким чином, у судовому засіданні у суді першої інстанції за участі представників скаржників досліджувався оригінал кредитної справи, в якому містяться належні та допустимі докази, які підтверджують розмір заборгованості, доказів на спростування стороною відповідача не надано.
Твердження апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог Банку, стягнувши заборгованість одночасно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 не знаходять свої підтвердження з огляду на таке.
У цивільному судочинстві діє принцип диспозитивності, який покладає на суд обов`язок вирішувати лише ті питання, про вирішення яких його просять сторони у справі (учасники спірних правовідносин), та позбавляє можливості ініціювати судове провадження. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Формування змісту та обсягу позовних вимог є диспозитивним правом позивача.
Отже, кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. 
У постанові Верховного Суду від 19 лютого 2019 року у справі № 824/399/17-а про те, що принцип диспозитивності покладає на суд обов`язок вирішувати лише ті питання, за вирішенням яких позивач звернувся до суду; суд вирішує лише ті вимоги по суті спору, про вирішення яких клопочуть сторони, і за загальним правилом, не повинен виходити за межі цих вимог, тобто суд зв`язаний предметом і обсягом заявлених вимог.
У позовні заяві і подальших уточненнях позивач просив стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором.
Суд першої інстанції оскаржуваним рішенням стягнув солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк Форум» заборгованість за кредитним договором №0001/08/08/А/10.01.2008 від 10.01.2008 року (станом на 04 березня 2015 р.) становить – 5468,81 доларів США.
Таким чином, позовна заява розглянута в межах позовних вимог, які заявлені позивачем.
Наведені в апеляційних скаргах інші доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.
Твердження скаржників в апеляційних скаргах про те, що судом першої інстанції порушено норми процесуального закону, не є такими, що порушують розгляд справи по суті.
Крім того судова колегія вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
Справа розглянута по суті правильно, законних підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції немає.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційних скарг його не спростовують, рішення ухвалено відповідно до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційні скарги необхідно залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду - залишити без змін.

Повний текст судового рішення.
Згідно із ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. 
Відповідно до ч. 7 ст. 268 ЦПК України рішення суду (повне або скорочене) підписується всім складом суду у день його складення і додається до справи. 
Суддя-учасник колегії Дришлюк А.І. з 03 березня по 07 березня 2025 року перебував на лікарняному, а з 10 березня по 13 березня 2025 року у відпустці, що підтверджується довідкою відділу кадрової роботи та управління персоналом. 
Повний текст судового рішення складено 14 березня 2025 року.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд, 

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 26 листопада 2015 року залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складено 14 березня 2025 року.

Головуючий                                                        Р.Д. Громік

Судді:                                                        М.М. Драгомерецький

                                                                       А.І. Дришлюк