ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 761/41903/24                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Юзькова О.Л.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

             04 лютого 2025 року                                                                                        м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючий суддя                              Парінов А.Б. 
судді:                                         Беспалов О.О.
                                                  Грибан І.О.
при секретарі судового засідання Андрейченко К.Е.
за участю учасників судового процесу:
від позивача: Козлов П.Б.;
від відповідача(апелянт): Нишпал І.В.;
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби України у м. Києві на рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 18 грудня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:
Позивач звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з адміністративним позовом про визнання протиправною та скасування постанови про  накладення адміністративного стягнення від 01 листопада 2024 року за ч.2 ст. 163-15 КУпАП за підписом начальника ГУ ДПС у м. Києві Якушко Інни Валеріївни яка винесена відносно громадянина ОСОБА_1 за актом фактичної перевірки ТОВ «Базис Кейс» №105898/26/15/07/45383999 від 20.0.2024 року.
Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 18 грудня 2024 року позовні вимоги задоволено:
-          скасовано Постанову від 01 листопада 2024 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1  за вчинення адміністративного правопорушення ч. 2 ст. 163-15 КУпАП скасувати, справу про адміністративне правопорушення закрити.
-          стягнуто на користь ОСОБА_1  за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби в м. Києві суму сплаченого судового збору у розмірі 536 грн. 80 коп.
Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням , відповідач ( далі - апелянт) подав апеляційну скаргу на рішення  Шевченківського районного суду м. Києва від 18 грудня 2024 року, в якій просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, не погоджується з висновками суду першої інстанції, викладеними в рішенні  та вважає їх невідповідними обставинам справи і такими, що суперечать нормам чинного законодавства, а рішення суду таким, що прийняте з порушенням та за неправильного застосування норм матеріального та процесуального права.
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 23 січня 2025 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління Державної податкової служби України у м. Києві на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 18 грудня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення та призначено справу до апеляційного розгляду у судовому засіданні.
До Шостого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від представника позивача, в якому останній заперечує проти вимог апеляційної скарги та просить залишити рішення першої інстанції без змін.
В судовому засіданні представник позивача заперечував проти вимог апеляційної скарги, наполягав на залишенні рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 18 грудня 2024 року без змін.
Представник відповідача (апелянта) вимоги апеляційної скарги підтримала, наполягала на їх задоволенні.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що на підставі п.п. 80.2.2, п. 80.2, ст.80 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року Nє 2755-VI (із змінами та доповненнями) (далі - ПКУ) відповідно до наказу Головного управління ДПС у м. Києві від 09 вересня 2024 року Nє 5968-п та на підставі направлень від 13 вересня Nє 20596/26-15-07-07-01 та Nє 20594/26-15-07-07-03, проведено фактичну перевірку за адресою: м. Київ, Шевченківський район, просп. Перемоги, 35 де здійснює діяльність ТОВ «БАЗИС КЕЙС» (код ЄДРПОУ 45383999) 3 питань дотримання порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин із працівниками (найманими особами), дотримання вимог законодавства щодо встановлених державою фіксованих цін, граничних цін та граничних рівнів торговельної надбавки (націнки).
Інспекторами було здійснено контрольну розрахункову операцію - на суму 1065,00 грн. за готівку. Покупка була сплачена готівкою, як вбачається з пояснень, оскільки в кіоску за адресою м. Київ, просп. Перемоги, 35 не було можливості сплати у безготівковій формі. 
За результатом проведення фактичної перевірки складено Акт від 20.09.2024 Nє 011222, згідно з яким встановлено порушення порядку проведення розрахунків з використанням електронних платіжних засобів. Суб?єкт господарювання не забезпечив можливість здійснення безготівкових розрахунків: а саме платіжний термінал за вказаною адресою відсутній.
Посадовими особами ГУ ДПС у м. Києві складено акт відмови від підпису акту фактичної перевірки та отримання одного примірника від 20.09.2024 Nє 8188/26-15-07-07-00-17 про те, що після ознайомлення зі змістом акта перевірки керівник підприємства або особа, що його заміщає ( а у випадках їх відсутності- особа, що уповноважена здійснювати розрахункові операції ТОВ «Базис Кейс» (код ЄДРПОУ 45383999) відмовився від підписання акту фактичної перевірки та отримання одного примірника.
Згідно акту фактичної перевірки, протокол про адміністративне правопорушення на ОСОБА_1 не складався по причині відсутності його на місці завершення перевірки.
Позивач був запрошений для складання протоколу про адміністративне правопорушення до Головного управління ДПС у м. Києві листом-викликом Nє12605/ В/26-15-07-07-01-08 від 26.09.2024, який було надіслано на податкову адресу ОСОБА_1 з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (Nє0600967019027), який було вручено 11.10.2024 (відповідно до данних, які містяться на сайті (https://track.ukrposhta.ua/tracking_UA.html).
Посадовими особами ГУ ДПС у м. Києві було складено акт засвідчення факту неявки особи від 16.10.2024 Nє9239/26-15-07-07-00-17, яка притягається до адміністративної відповідальності, для складання протоколу про адміністративне правопорушення.
01.11.2024 директора ТОВ «Базик Кейс» ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 163-15 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000,00 грн.
Зазначена постанова є предметом цього позову, оскільки позивач вважає її протиправною.
Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні дійшов висновків про те, представником відповідача не були спростовані доводи представника позивача щодо наявності у Товариства здійснення розрахунків за допомогою відповідних застосунків (електронних платіжних систем), QR кодом. Також суд зазначив, що наявні матеріали справи не свідчать і про наявність обставин, з якими чинні норми КУпАП передбачена відповідальність посадової особи суб`єкта господарювання за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 163-15 КУпАП.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга  підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до ст. ст. 19, 46 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Однією з основних засад адміністративного судочинства є змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі.
Як наголошує ч.1-2 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі наданих письмових, речових і електронних доказів; висновків експертів; показань свідків.
За змістом ч. 1-2 ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно з ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність
Як вже було встановлено судом, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 163-15 КУпАП.
Відповідно до ст. 234-1 КУпАП податкові органи розглядають справи про адміністративні правопорушення, пов`язані з порушенням порядку приймання готівки для подальшого її переказу (стаття 163-13), порушенням порядку проведення готівкових розрахунків та розрахунків з використанням електронних платіжних засобів за товари (послуги) (стаття 163-15), ухиленням від подання декларації про доходи (стаття 164-1), порушенням законодавства про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (стаття 165-1), порушенням порядку припинення юридичної особи (частини третя - шоста статті 166-6), перешкоджанням уповноваженим особам податкових органів у проведенні перевірок (стаття 188-23).
Від імені податкових органів розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники податкових органів та їх заступники, уповноважені ними посадові (службові) особи.
Згідно частини першої статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, іншими документами.
Відповідно до ст. 252 КпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Зі змісту частини першої статті 268 КУпАП слідує, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.
Відповідно до частини другої статті 279 КУпАП головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.
Відповідно до пункту 47 Положення №148 перевірки дотримання порядку ведення операцій з готівкою здійснює центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику (далі - контролюючий орган) відповідно до його компетенції.
Керівники суб`єктів господарювання несуть відповідальність за дотриманням порядку ведення операцій з готівкою. Особи, які винні в порушенні порядку ведення операцій з готівкою, притягуються до відповідальності в установленому законодавством України порядку.
Контролюючий орган в разі виявлення порушень установленого порядку ведення операцій з готівкою застосовує до порушників штрафні санкції згідно з законодавством України.
Отже, беручи до уваги ту обставину, що матеріалами справи підтверджується, що керівником ТОВ «Базіс Кейс»  є ОСОБА_1 , останній може бути притягнутий до відповідальності в установленому законодавством України порядку.
Постановою Кабінету Міністрів України «Про встановлення строків, до настання яких торговці повинні забезпечити можливість здійснення безготівкових розрахунків (у тому числі з використанням електронних платіжних засобів, платіжних застосунків або платіжних пристроїв) за продані ними товари (надані послуги)» від 29.07.2022 №894 (далі Постанова № 894) встановлено, що торговці повинні забезпечити можливість здійснення безготівкових розрахунків (у тому числі з використанням електронних платіжних засобів, платіжних застосунків або платіжних пристроїв) за продані ними товари (надані послуги), включаючи товари (послуги), реалізація (надання) яких здійснюється дистанційно:
1)                    з 1 січня 2023 р. - торговці, які провадять господарську діяльність у населених пунктах з чисельністю населення понад 25 тис. осіб (крім торговців, зазначених у підпункті 4 цього пункту);
2)                    з 1 січня 2024 р. - торговці, які провадять господарську діяльність у населених пунктах з чисельністю населення від 5 до 25 тис. осіб (крім торговців, зазначених у підпункті 4 цього пункту);
3)                    з 1 січня 2025 р. - торговці, які провадять господарську діяльність у населених пунктах з чисельністю населення менше ніж 5 тис. осіб (крім торговців, зазначених у підпункті 4 цього пункту);
4)                    з 1 січня 2026 р. - торговці - фізичні особи - підприємці - платники єдиного податку першої групи, торговці, які здійснюють торгівлю з використанням торгових автоматів, виїзну (виносну) торгівлю, продаж власноручно вирощеної або відгодованої продукції.
Згідно з ч. 1 ст. 163-15 КУпАП, порушення порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), у тому числі перевищення граничних сум розрахунків готівкою, недотримання установлених законодавством вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів - тягне за собою накладення штрафу на фізичну особу - підприємця, посадових осіб юридичної особи від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Частиною 2 ст. 163-15 КУпАП визначено, що дія, передбачена частиною першою цієї статті, вчинена особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за таке ж порушення, - тягне за собою накладення штрафу від п`ятисот до тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Колегією суддів досліджено Акт від 20.09.2024 Nє105898/26/15/07/4538399 (бланк 011222), згідно з яким встановлено порушення порядку проведення розрахунків з використанням електронних платіжних засобів. Суб?єкт господарювання не забезпечив можливість здійснення безготівкових розрахунків: а саме платіжний термінал за вказаною адресою відсутній.
З протоколу №4710 від 16.10.2024 року вбачається, директор ТОВ «Базис Кейс» вчинив порушення порядку проведення розрахунків, а саме: суб`єкт господарювання не забезпечив можливість здійснення безготівкових розрахунків(у тому числі з використанням електронних платіжних засобів, платіжних застосунків або платіжних пристроїв)   за  продані товари, чим порушив пункт 1 постанови КМУ № 894 від 29.07.2022 року «Про встановлення строків, до настання яких торговці повинні забезпечити можливість здійснення безготівкових розрахунків (надані послуги)». Дата, час і місце вчинення порушення: зафіксовано актом фактичної перевірки бланк № 011222. В графі про притягнення раніше до адміністративної відповідальності раніше і за що зазначено: не встановлено, на виклик не з`явився. Відповідальність передбачена ч. 1 ст. 163-15 КУпАП.
Відповідно до постанови від 01.11.2024 складеної заступником начальника ГУ ДПС у м.Києві Кондратюком С.В., розглянувши протокол від 16.10.2024 року №4710 і додані до нього матеріали справи про адміністративні правопорушення : акт фактичної перевірки від 20.09.2024 реєстраційний номер №105898/26/15/07/4538399 від 20.09.2024 ( бланк №011222) відносно ОСОБА_1 , встановила, що директор ТОВ «Базис Кейс» ОСОБА_1  допустив порушення порядку проведення розрахунків, а саме: суб`єкт господарювання не забезпечив можливість здійснення безготівкових розрахунків (у тому числі з використанням електронних платіжних засобів платіжних застосунків або платіжних пристроїв ) за продані товари , чим порушив пункт 1 постанови Кабінету Міністрів України № 894 від 29.07.2022 року «Про встановлення строків, до настання яких торговці повинні забезпечити можливість здійснення безготівкових розрахунків (надані послуги)». Постановив(ла) притягти ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді накладення штрафу в сумі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, за порушення ч. 2 ст. 163-15 КУпАП.
Проаналізувавши зазначені документи судом встановлено невідповідність постанови про накладення адміністративного стягнення від 01.11.2024 року документам на підставі яких її було винесено: Акту від 20.09.2024 Nє105898/26/15/07/4538399 (бланк 011222) та протоколу №4710 від 16.10.2024 року. Посилання на інші відомості/докази, які було розглянуто відповідальною особою податкового органу Постанова від 01.11.2024 не містить.
Варто звернути увагу на те, що Акт від 20.09.2024 Nє105898/26/15/07/4538399 містить данні лише щодо  не забезпечення можливості здійснення безготівкових розрахунків конкретним методом, оскільки представником податкового органу конкретизовано, що  платіжний термінал за вказаною адресою відсутній, тобто на цій підставі складено зазначений Акт. В той же час, до протоколу №4710 було додано й інші види безготівкового розрахунку: «не забезпечив можливість здійснення безготівкових розрахунків(у тому числі з використанням електронних платіжних засобів, платіжних застосунків або платіжних пристроїв)   за  продані товари», ці ж данні  було продубльовано у постанові від 01.11.2024. Оскільки першоджерелом вказаного адміністративного правопорушення є саме Акт від 20.09.2024 Nє105898/26/15/07/4538399 (бланк 011222) та інших даних на підставі яких було визначено відсутність в суб`єкта господарювання інших видів безготівкового розрахунку, окрім «платіжного терміналу», як зазначено в останньому ані постанова ані протокол не містять.
Наведене свідчить, що в діях ОСОБА_1 відсутня об`єктивна сторона інкримінованого йому адміністративного правопорушення. Відсутність об`єктивної сторони дозволяє дійти безальтернативного висновку про відсутність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 163-15 КУпАП.
Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення. Під складом адміністративного правопорушення розуміється встановлена в адміністративно правових нормах відповідною статтею Особливої частини КУпАП сукупність ознак, які визначають громадську небезпечність, винність, протиправність вчинку, що призводить до застосування адміністративно правових санкцій. До складу правопорушення входять: об`єкт правопорушення; об`єктивна сторона правопорушення; суб`єкт правопорушення; суб`єктивна сторона правопорушення. Відсутність хоча б одного з елементів складу виключає правову відповідальність.
Крім того, З протоколу №4710 від 16.10.2024 року вбачається, що ОСОБА_1 повідомляють про розгляд адміністративної справи відбудеться за правопорушення, за яке передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 163-15 КУпАП, проте оскаржувана постанова про притягнення до адміністративної відповідальності накладення штрафу в сумі 17000,00 грн  винесена за ч. 2 ст. 163-15 КУпАП. При цьому постанова не містить даних на основі яких було кваліфіковано вчинене правопорушення за ознакою повторності, як вимагає диспозиція ч.2 ст. 163-15 КУпАП.
Відтак, в оскаржуваній постанові відсутні відомості про зміну кваліфікації інкримінованого адміністративного правопорушення, в свою чергу Відповідачем вчинено грубе процесуальне порушення.
Зазначені судом  обставини є самостійними підставами для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, тому оцінку іншим аргументам апелянта суд не надає.
Враховуючи викладене,  відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги Головного управління Державної податкової служби України у м. Києві та скасування рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 18 грудня 2024 року.
Як зазначено в п. 58 рішення Європейського суду з прав людини по справі "Серявін та інші проти України", суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 КАС.
Відповідно до п. 1 ч. 1  ст. 315 КАС України  за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Приписи ст. 316 КАС України  визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Обставини, викладені в апеляційній скарзі, до уваги не приймаються, оскільки не є підставами для скасування рішення суду першої інстанції. В зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Згідно з ч. 3 ст. 272 КАС України   судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені. 
Керуючись ст.ст. 229, 242-244, 250, 271, 272, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби України у м. Києві - залишити без задоволення. 
Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 18 грудня 2024 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач                                                            А. Б. Парінов
Судді                                                                                О. О. Беспалов
                                                                                І. О. Грибан

(Повний текст судового рішення виготовлено 04 лютого 2025 року)