ПОСТАНОВА                                                                              
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ                                                          
 
22 січня 2025 року 
 
м. Київ
 
справа № 761/16846/23
провадження № 61-14633св24
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
 
головуючого  -	Луспеника Д. Д.,	 	
суддів:	Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Коломієць Г. В.,	Гулька Б. І.,  Лідовця Р. А.,  	

учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «ВКФ Фарби України»,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ВКФ Фарби України» на постанову Київського апеляційного суду від 01 жовтня 2024 року складі колегії суддів: Сушко Л. П., Гаращенка Д. Р., Олійника В. І.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст позовних вимог 
 
У травні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВКФ Фарби України» (далі - ТОВ «ВКФ Фарби України») про визнання майнових прав, яка підписана адвокатом Мамаєвим Д. Ю., як представником позивача.
 
Короткий зміст ухвал суду першої інстанції
 
Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 22 травня 2023 року відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.
 
Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 16 квітня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду.
 
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що на підтвердження повноважень на підписання позовної заяви від імені ОСОБА_1 його представником - адвокатом Мамаєвим Д. Ю. надано ордер серії АА № 0025991 від 07 лютого 2023 року. 
 
Перевіривши вказаний ордер, суддею встановлено, що він не відповідає типовій формі ордера. Зокрема, у наданому представником позивача - Мамаєвим Д. Ю. ордері на його фоновій частині відсутній захисний малюнок, а також відсутній реквізит «Назва організації» - Національна асоціація адвокатів України, які наявні у зразках ордерів на офіційній веб-сторінці Національної асоціації адвокатів України.
 
Крім того, при перевірці ордера судом встановлено, що будь-які відомості стосовно Мамаєва Д. Ю., як адвоката, в Єдиному реєстрі адвокатів України (ЄРАУ) відсутні.
 
Оскільки до позовної заяви додано ордер невстановленої форми, який не може підтверджувати повноваження особи, за підписом якої подана позовна заява, як представника позивача, суд позбавлений можливості встановити, що позовну заяву підписано особою, яка має на це право. Суд застосував пункт 1 частини четвертої статті 185 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).
 
Короткий зміст постанови апеляційного суду
 
Не погодившись із указаною ухвалою суду, адвокат Мамаєв Д. Ю., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просив її скасувати та направити справу для розгляду до суду першої інстанції в іншому складі суду.
 
Постановою Київського апеляційного суду від 01 жовтня 2024 року апеляційну скаргу Мамаєва Д. Ю., який діє в інтересах ОСОБА_1 , задоволено частково. 
Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 16 квітня 2024 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.
 
Апеляційний суд, скасовуючи зазначену ухвалу та направляючи справу для продовження розгляду до суду першої інстанціїкерувався тим, що матеріали справи свідчать, що адвокатом Мамаєвим Д. Ю. до позовної заяви, крім ордера, також було долучено копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії КВ № 6127, виданого 12 липня 2018 року на підставі рішення Ради адвокатів міста Києва від 14 червня 2018 року № 14 та підписаного головою Ради адвокатів міста Києва Рафальською І. В., та в подальшому на виконання вимог ухвали суду першої інстанції від 16 листопада 2023 року (про залишення позову без руху для усунення недоліків) надано договір про надання правової допомоги від 12 січня 2023 року № 12/01/23-22.
 
В матеріалах справи відсутні докази, щодо припинення права Мамаєва Д. Ю. на заняття адвокатською діяльністю у порядку, передбаченому законом на час звернення із позовом до суду.
 
За відсутності доказів припинення права адвоката Мамаєва Д. Ю. на заняття адвокатською діяльністю, не внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру адвокатів України про це не може слугувати достатньою підставою для сумніву щодо права   вказаної особи здійснювати адвокатську діяльність.
 
З огляду на що, суд апеляційної інстанції вважав, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність доказів на підтвердження повноважень представника на підписання позову. 
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
 
У листопаді 2024 року ТОВ «ВКФ Фарби України» подало через засоби поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 01 жовтня 2024 року, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить оскаржуване судове рішення скасувати та залишити в силі ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 16 квітня 2024 року.
 
Заявник у касаційній скарзі посилається на те, що суд апеляційної інстанції помилково ототожнив обставини щодо підтвердження повноважень представника та підтвердження статусу адвоката, а відтак безпідставно скасував ухвалу суду першої інстанції. Фактично апеляційний суд дійшов висновку, що адвокат, повноваження якого не припинені, може підтвердити свої повноваження на участь у справі документами, які взагалі не передбачені процесуальним законом.
Відзив на касаційну скаргу не надійшов.
 
У грудні 2024 року від представника ОСОБА_1 - Мамаєва Д. Ю. надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до закінчення перегляду в касаційному порядку Об`єднаною палатою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду справи № 761/5870/24 (провадження № 61-5803сво24).
 
Пунктом 10 частини першої статті 252 ЦПК України встановлено, що у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі.
 
Відповідно до пункту 14 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 частини першої статті 252 цього Кодексу - до закінчення перегляду справи в касаційному порядку.
 
Оскільки Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду 20 січня 2025 року закінчила перегляд справи № 761/5870/24 (провадження № 61-5803сво24), тому підстави для зупинення касаційного провадження у цій справі відсутні.
 
Рух справи у суді касаційної інстанції 
 
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Верховного Суду від 04 листопада 2024 року касаційну скаргу передано на розгляд судді-доповідачеві Гулейкову І. Ю. 
 
Ухвалою Верховного Суду від 20 листопада 2024 року, після усунення недоліків, відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ТОВ «ВКФ Фарби України», з підстав визначених частиною другою статті 389  ЦПК України; витребувано з Шевченківського районного суду міста Києва матеріали цивільної справи № 761/16846/23; надано учасникам справи строк для подання відзиву.
 
У грудні 2024 року матеріали справи № 761/16846/23 надійшли до Верховного Суду.
 
Ухвалою Верховного Суду від 10 грудня 2024 року справу призначено до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами.
 
Позиція Верховного Суду 
 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
 
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, оскільки його ухвалено з додержанням норм процесуального права.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та їх правове обґрунтування 
 
Відповідно до частини першої статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
 
Відповідно до частини першої статті 4 Цивільного кодексу України (далі - ЦК  України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
 
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).
 
Згідно з частиною першою статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.
 
Представником у суді може бути адвокат або законний представник (частина перша статті 60 ЦПК України).
 
У частині четвертій статті 62 ЦПК України передбачено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».
 
У разі подання представником заяви по суті справи в електронній формі він може додати до неї довіреність або ордер в електронній формі, на які накладено кваліфікований електронний підпис відповідно до вимог закону та Положення про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положень, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (частина сьома статті 62 ЦПК України).
 
До позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача (частина сьома статті 177 ЦПК України).
 
Адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правничої допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правничої допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правничої допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги. Ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера. Повноваження адвоката як захисника або представника в господарському, цивільному, адміністративному судочинстві, кримінальному провадженні, розгляді справ про адміністративні правопорушення, а також як уповноваженого за дорученням у конституційному судочинстві підтверджуються в порядку, встановленому законом. Адвокат зобов`язаний діяти в межах повноважень, наданих йому клієнтом, у тому числі з урахуванням обмежень щодо вчинення окремих процесуальних дій (статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
 
Зі змісту частин першої, третьої статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» випливає, що ордер може бути оформлений адвокатом (адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням) лише на підставі вже укладеного договору. Адвокат несе кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення суду про повноваження представляти іншу особу в суді, а так само умисне невнесення адвокатом до ордера відомостей щодо обмежень повноважень, установлених договором про надання правничої допомоги (стаття 400-1 КК України). Схожі за змістом правові висновки викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № П/9901/736/18 (провадження № 11-989заі18), в постановах Верховного Суду від 03 серпня 2020 року у справі № 428/3851/19, від 12 липня 2021 року у справі № 750/7902/20-ц).
 
Гарантування кожному права на судовий захист та заборона обмеження в такому праві, в тому числі в умовах інтенсивної діджиталізації суспільства, повномасштабної збройної агресії проти України російської федерації та введення воєнного стану на всій території України, хоча б з точки зору найвищої соціальної цінності життя та здоров`я людини, спонукають до сприяння в забезпеченні плюралізму способів взаємодії між судами та учасниками судового процесу, способів підписання ордеру, а не їх обмеження судами; ордер має бути підписаний адвокатом; ордер вважається таким, що містить підпис адвоката за умови, що: він містить власноручний («фізичний») підпис, він підписаний електронним підписом, він є додатком до документа, який підписано електронним підписом у випадку, якщо ордер додано до документа, що посвідчений електронним підписом, додаткового накладення окремого власноручного («фізичного») чи електронного підпису на ордер не вимагається (див. постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2024 року у справі № 483/346/24).
 
Адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правничої допомоги. У цивільному судочинстві повноваження адвоката як представника можуть підтверджуватися довіреністю або ордером, які видаються на підставі договору відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Ордер видається адвокатом (адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням) у письмовій (електронній) формі та повинен містити підпис адвоката (електронний підпис). Тобто, ордер по суті є заявою самого адвоката про наявність у нього повноважень на представництво інтересів іншої особи на підставі укладеного з нею договору про надання правничої допомоги.
 
Відсутність у частині четвертій статті 62 ЦПК України вказівки на договір про надання правничої допомоги зовсім не виключає права адвоката підтвердити такі повноваження безпосередньо договором про надання правничої допомоги, який згідно з частиною першою і змістом частини третьої статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» у системному зв`язку одночасно і є тим документом, що посвідчує повноваження адвоката на надання правничої допомоги.
 
За відсутності відомостей, що свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю визнане у передбаченому законом порядку недійсним або є скасованим, припинення (зупинення) права на заняття адвокатською діяльністю, у суду немає підстав ставити під сумнів статус представника учасника справи як адвоката.
 
Такого висновку дійшла Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 20 січня 2025 року у справі № 761/5870/24 (провадження № 61-5803сво24).
 
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
 
У справі, яка переглядається, до позовної заяви від імені ОСОБА_1 адвокат Мамаєв Д. Ю., крім ордера, додав свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії КВ № 6127, виданого 12 липня 2018 року на підставі рішення Ради адвокатів міста Києва від 14 червня 2018 року №14 (т. 1 а. с. 14). 
 
Указане свідоцтво не припинено, його адвокатська діяльність не зупинена. 
 
Крім того, в подальшому, на виконання вимог ухвали суду першої інстанції від 16 листопада 2023 року (про залишення позову без руху для усунення недоліків) адвокатом надано договір про надання правової допомоги від 12 січня 2023 року № 12/01/23-22 (т. 1 а. с. 123).
Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції та передаючи справу для продовження розгляду, апеляційний суд правильно зазначив, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що відсутність у частині четвертій статті 62 ЦПК України вказівки на договір про надання правничої допомоги зовсім не виключає права адвоката підтвердити такі повноваження безпосередньо договором про надання правничої допомоги, який згідно з частиною першою у системному зв`язку із частиною третьою статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» одночасно є і тим документом, що посвідчує повноваження адвоката на надання правничої допомоги. 
Посилання у касаційній скарзі на те, що апеляційний суд помилково вважав, що адвокат, повноваження якого не припинені, може підтвердити свої повноваження на участь у справі документами, які взагалі не передбачені процесуальним законом, суд відхиляє, як необґрунтовані, оскільки такі прямо суперечать правовому висновку Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, висловленому у постанові від 20 січня 2025 року у справі № 761/5870/24 (провадження № 61-5803сво24).
Інші наведені у касаційній скарзі доводи не спростовують правильність висновків апеляційного суду, які обґрунтовано викладені у мотивувальній частині оскаржуваної постанови, та зводяться до незгоди заявника з висновками щодо їх оцінки та містять посилання на факти, що були предметом дослідження апеляційного суду.
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
 
Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню   без задоволення, а оскаржувана постанова апеляційного суду -  без змін із підстав, передбачених частиною першою статті 410 ЦПК України. 
 
Щодо розподілу судових витрат
 
Статтею 416 ЦПК України передбачено, що постанова суду касаційної інстанції складається, в тому числі, із розподілу судових витрат.
 
Оскільки касаційну скаргу залишено без задоволення, то підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у судах першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

 
 
Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ВКФ Фарби України» залишити без задоволення.
 
Постанову Київського апеляційного суду від 01 жовтня 2024 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Головуючий	Д. Д. Луспеник	
      Судді:	    І. Ю. Гулейков      	
 	Б. І. Гулько      	
 	Г. В. Коломієць      	
 	Р. А. Лідовець