УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 лютого 2025 року
м. Київ
справа № 163/1881/23
провадження № 51-5127 ск 24
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого            ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,  
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5   на вирок  Любомльського районного суду Волинської області від                    13 червня 2024 року та ухвалу Волинського апеляційного суду від 26 листопада      2024 року,
встановив:
Як вбачається із касаційної скарги та доданих до неї копій судових рішень, вироком Любомльського районного суду Волинської області від 13 червня 2024 року            ОСОБА_5 засуджено за ч. 4 ст. 358 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік. Також  ОСОБА_5 за ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 358 КК України визнано невинуватим за недоведеністю в його діянні складу злочину і виправдано.
Ухвалою Волинського апеляційного суду від 26 листопада 2024 року апеляційну скаргу прокурора залишено без задоволення, а вирок суду першої інстанції залишено без змін.
Захисник звернувся із касаційною скаргою, в якій не погоджується із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій щодо засудженого.
Ухвалою Верховного Суду від 21 січня 2025 року касаційну скаргу захисника залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам ст. 427 КПК України, оскільки наведене обґрунтування вимог захисником було викладено без урахування положень ст. 433 КПК України, яка визначає межі перегляду судом касаційної інстанції, та норм ч. 1 ст. 438 КПК України. Захисник ОСОБА_4 не погоджувався, зокрема, із доведеністю винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, та вказував на однобічність та неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, доказам у кримінальному провадженні просив дати іншу оцінку, ніж її дав суд першої інстанції, що у розумінні ст. 433 КПК України не може бути предметом касаційного розгляду. При цьому, всупереч наведеним положенням процесуального закону, у поданій касаційній скарзі захисник не зазначав, яких саме порушень допустився суд апеляційної інстанції та не конкретизував, у чому саме ці порушення полягали, як вони вплинули на законність й обґрунтованість постановленого судом рішення, та не наводив підстав для її скасування касаційним судом згідно з ч. 1 ст. 438 КПКУкраїни та з огляду на положення статей 370,404, 412-414, 419 цього Кодексу.
Також захиснику було роз`яснено, що у разі неусунення в установлений строк недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, така скарга повертається особі, яка її подала.
На виконання вимог ухвали Верховного Суду від 21 січня 2025 року від захисника ОСОБА_4 надійшла нова касаційна скарга, у якій він не погоджується із вироком районного суду та ухвалою апеляційного суду щодо засудженого.
Проте, як убачається зі змісту нової касаційної скарги вимог ст. 427 КПК України захисником не дотримано, вказані в ухвалі недоліки в повному обсязі не усунуто. 
Зокрема, у касаційній скарзі захисник так і не зазначає на конкретні порушення закону, з урахуванням положень ст. 438 КПК України, які були б допущені апеляційним судом, оскільки не вказує, в чому саме незаконність ухвали апеляційного суду, які конкретно порушення закону, на його думку, допустив цей суд, переглядаючи вирок районного суду за апеляційною скаргою прокурора та чому ці порушення слід відносити до підстав для скасування касаційним судом ухвали апеляційного суду згідно з ч. 1 ст. 438 КПК України та з огляду на положення статей 370, 404, 412-414, 419 цього Кодексу.
Таким чином, захисником не усунуто в повному обсязі  в установлений строк недоліки касаційної скарги, залишеної без руху. 
Оскільки в установлений строк захисником не усунуто недоліків касаційної скарги, яку залишено без руху, то його скарга підлягає поверненню.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 429 КПК України залишення касаційної скарги без руху або її повернення не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження, шляхом подання нової касаційної скарги.
Враховуючи викладене та керуючись ч. 3 ст. 429 КПК України, Суд

постановив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5   на вирок  Любомльського районного суду Волинської області від  13 червня 2024 року та ухвалу Волинського апеляційного суду від 26 листопада 2024 року, з усіма доданими до неї матеріалами, повернути особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                                 ОСОБА_2                                    ОСОБА_3