ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"21" січня 2025 р.           Справа№ 920/788/24
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Козир Т.П.
суддів:            Мальченко А.О. 
          Скрипки  І.М. 
 
 при секретарі Вага В.В.
за участю представників сторін:
від позивача: не з`явився;
від відповідача: не з`явився;
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "С.В.В." 
на рішення Господарського суду Сумської області від 25.10.2024 (повний текст складено 30.10.2024)
у справі №920/788/24 (суддя Резніченко О.Ю.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "С.В.В." 
до Сумської міської ради 
про поновлення договору оренди земельної ділянки,   
УСТАНОВИВ:
У липні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю "С.В.В."  (далі - позивач, Товариство) звернулось у Господарський суд Сумської області з позовом до Сумської міської ради (далі - відповідач, Міськрада), у якому просило суд поновити договір оренди земельної ділянки від 21 червня 2004 року, укладений Товариством та Міськрадою, на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. 
Позовні вимоги мотивовані тим, що між сторонами 21.06.2004 був укладений договір оренди земельної ділянки терміном до 25.05.2024, за умовами якого позивач отримав у користування земельну ділянку площею 0,2615 га за адресою м.Суми, пров. 2-й Воробйовський, 35. Поновлення договору оренди землі має здійснюватися на умовах, визначених таким договором, за правилами чинними на момент його укладення. Позивач 22.03.2024 подав відповідачу письмове звернення про продовження договору на новий термін, після закінчення строку дії договору позивач не отримав від відповідача у передбачений місячний термін письмове заперечення про відмову від поновлення договору, тому договір підлягає поновленню на той самий строк і на тих самих умовах, але позивач дізнався, що відповідачем прийняте рішення від 22.05.2024 №4794-МР про відмову у поновлені договору у зв`язку із нецільовим використанням земельної ділянки та її засміченням травою, що не відповідає дійсності, оскільки позивач не використовував земельну ділянку не за цільовим призначенням.  

Відповідач, заперечуючи проти позову у суді першої інстанції, посилався на те, що відповідач розглянув заяву позивача про поновлення договору земельної ділянки та прийняв рішення від 22.05.2024 про відмову у його поновленні, тому договір оренди землі є припиненим; належним способом захисту прав позивача в даній справі мала б бути вимога про спонукання до укладення додаткової угоди, тобто про визнання такої угоди укладеної із викладенням її змісту, а не визнання договору оренди поновленим;   рішення №4794-МР про відмову у поновлені договору Міськрада прийняла 22.05.2024, тобто не пізніше місяця після закінчення строку договору, тому право оренди спірної земельної ділянки було припинене 19.06.2024 і позивачем не надано належних доказів того, що він продовжує користуватися спірною земельною ділянкою; земельна ділянка надавалась під розміщення культурно-оздоровчого комплексу, однак згідно акту обстеження від 23.04.2024 вона вільна від забудови, будівельні роботи не проводилися, тобто Товариством за цільовим призначенням її не використовував, внаслідок чого вона повністю заросла бур`янами та чагарниками; оскільки Міськрада, як власник земельної ділянки, висловила незгоду в поновлені договору оренди, відсутні правові підстави вважати, що у позивача виникло право на позов. 

Рішенням Господарського суду Сумської області від 25 жовтня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "С.В.В." подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги повністю.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення статті 33 Закону України "Про оренду землі" в редакції, яка була чинна на момент укладення договору (21.06.2004), суд безпідставно ототожнює різні правові механізми реалізації права позивачем: "переважне право на поновлення договору оренди землі на новий строк" (ч.1,2 ст.33) і "поновлення договору оренди землі без досягнення згоди сторін" (ч.3 ст.33); поведінка орендаря у випадку поновлення договору на тих самих умовах і на той самий строк є пасивною, але спрямованою на правомірні очікування продовження орендних відносин, оскільки в цьому випадку орендар продовжує користування земельною ділянкою після закінчення строку дії  договору оренди, тому правомірною поведінкою позивача в разі наявності його волі на поновлення договору оренди земельної ділянки на той самий строк та на тих самих умовах на підставі ч.3 ст.33 вказаного Закону є  правомірне пасивне очікування рішення власника (відповідача) протягом одного місяця після закінчення строку договору - до 25 червня 2024 року; позивач вважає, що у цьому спорі є важливим дослідити дії сторін після закінчення дії договору, що становить предмет доказування по справі, але суд першої інстанції помилково дослідував дії сторін спору до закінчення дії договору та вважав ці обставини вирішальними; оскільки протягом одного місяця після закінчення строку  договору в період часу з 26.05.2024 по 26.06.2024 відповідач не надав позивачу письмове заперечення про відмову в поновленні договору шляхом надіслання відповідного листа-повідомлення, а позивач продовжував користуватись земельною ділянкою, договір оренди підлягає поновленню на той самий строк і на тих самих умовах, які були ним передбачені;
У письмових поясненнях від 03.01.2025 позивач наводить свої міркування стосовно визначення сутності поняття "поновлення договору".

Учасники справи належним чином повідомлялись про розгляд апеляційної скарги в порядку, визначеному статтями 6, 120, 242 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), шляхом направлення ухвал суду за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, що підтверджується довідками про доставку електронного документа до електронних кабінетів сторін.
Оскільки явка сторін у судове засідання не була визнана обов`язковою, суд, на підставі ч.12 ст. 270 ГПК України, ухвалив здійснювати розгляд апеляційних скарг за відсутності представників позивача і відповідача.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши апеляційну скаргу, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 21.06.2004 між Сумською міською радою від імені територіальної громади міста Суми, як орендодавцем, та Товариством з обмеженою відповідальністю "С.В.В.", як орендарем, був укладений Договір оренди земельної ділянки (далі - Договір), який посвідчений приватним нотаріусом Хоменко В.В., затверджено рішенням Сумської міської ради від 25.08.2004 №916, зареєстрований Департаментом комунальної власності Сумської міської ради 11.08.2004 та Сумським міським відділом Сумської РФ ДП "Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах" 01.10.2004 (а.с.9-12, 40-44).
Пунктом 1.1 Договору встановлено, що орендодавець на підставі рішення Сумської міської ради від 25.05.2004 №834-МР "Про вилучення та надання в оренду земельних ділянок підприємствам, установам, організаціям і підприємцям" надає, а орендар приймає в оренду земельну ділянку (об`єкт оренди), яка знаходиться за адресою: м.Суми, пров. Воробйовський, 35. Земельна ділянка виділена в натурі (на місцевості) у встановленому законом порядку. В оренду передається ділянка площею 0,2615 га, у тому числі угідь 0,2615 га. Земельна ділянка вільна від забудови. На земельній ділянці інженерних мереж немає.  Земельна ділянка не має твердого покриття.  Категорія - землі житлової та громадської забудови.  
Пунктом 2.1 Договору визначено, що земельна ділянка надається в оренду для несільськогосподарського використання, під розміщення культурно-оздоровчого  комплексу, згідно з Українським класифікатором цільового використання земель - землі громадського призначення. 
У пункті 2.2 Договору зазначено, що договір укладається терміном до двадцять п`ятого травня дві тисячі двадцять четвертого року.  Після закінчення терміну дії договору орендар, за умови належного виконання своїх обов`язків відповідно до умов цього договору, має за інших рівних умов, переважне право на поновлення договору. У цьому разі орендар повинен повідомити письмово орендодавця про бажання щодо продовження дії договору на новий термін не пізніше, ніж за два місяці до його закінчення. У разі продовження договору оренди на новий строк його умови можуть бути змінені за згодою сторін. Умови цього договору зберігають свою чинність на строк його дії у випадках, коли після набуття договором чинності законодавством встановлені інші правила, ніж передбачені цим договором. 
Земельна ділянка передається в оренду за актом прийому-передачі, який оформляється в строк не пізніше семи днів з моменту набуття чинності цим договором (п.2.3 Договору).
Згідно з п.2.4 Договору у разі припинення або розірвання цього Договору орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку у стані не гіршому, у порівнянні з тим, у якому він одержав її в оренду, та придатному для подальшого використання за цільовим призначенням. Передача земельної ділянки здійснюється за актом прийому-передачі у десятиденний строк з моменту припинення або розірвання договору. 
Пунктом 4.2 Договору передбачено, у тому числі, що орендар має право на поновлення договору після закінчення строку на який його було укладено, переважного придбання у власність орендованої земельної ділянки у відповідності до закону в разі добросовісного виконання вимог діючого законодавства України та умов цього договору. 
Також вказаним пунктом Договору передбачено, що орендар, зокрема, зобов`язаний використовувати орендовану земельну ділянку відповідно до мети, визначеної у п. 2.1. цього договору, дотримуючись при цьому вимог чинного законодавства, державних і місцевих стандартів, норм і правил щодо раціонального використання та охорони земель, вимог екологічної безпеки при використанні землі.
Згідно з п.5.3 Договору договір припиняється у разі закінчення строку дії договору. 
По акту прийому-передачі об`єкта оренди відповідач передав, а позивач прийняв земельну ділянку (а.с.12, 43 зворот).
Рішенням Господарського суду Сумської області від 16.05.2013 у справі №920/545/13 було задоволено позов Міськради до Товариства про внесення змін до Договору шляхом викладення першого абзацу розділу 3 Договору в наступній редакції "Орендна плата за рік становить 4,0% від нормативної грошової оцінки землі. Складовими частинами розрахунку орендної плати є: -4,0% - постійна величина проведення розрахунку; - нормативна грошова оцінка землі" (а.с.21-23). 
22.03.2024 Товариство звернулось до Міськради із заявою за вих. №22-03-24 у якому, на виконання п.2.2 Договору, просило продовжити термін оренди земельної ділянки з кадастровим номером 5910136600:01:008:001 площею 0,2615 га та дію договору на той самий термін на тих самих умовах з орендною платою  згідно чинного законодавства (а.с.17). 
Заява подана позивачем через Центр надання адміністративних послуг у м.Суми, до заяви позивач додав копію договору, копію витягу з ДЗК та копію витягу нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що підтверджується описом документів (а.с.17 зворот).
30.04.2024 комісія з питань, архітектури, містобудування, регулювання земельних відносин, природокористування та екології Сумської міської ради вирішила погодити питання про відмову у поновлені договору оренди земельної ділянки, укладеного з Товариством, за адресою: м.Суми, пров.2-й Воробйовський, 35, площею 0,2615 га у зв`язку із невиконанням орендарем умов договору щодо використання земельної ділянки за цільовим призначенням, та ініціювати розгляд даного питання на сесії Сумської міської ради (п.12 Протоколу засідання, а.с.13-16).
Позивач у позовній заяві вказує, що оскільки після закінчення дії Договору (після 25.05.2024) він не отримав від відповідача у передбачений законом місячний термін після закінчення строку оренди письмового заперечення (листа-повідомлення) про відмову від поновлення договору, він продовжив використовувати орендовану земельну ділянку та сплачувати орендну плату, на підтвердження чого позивачем надано платіжну інструкцію №8 від 21.06.2024 про сплату 1500,00 грн з призначенням платежу "КВС НРСПВ" (а.с.18).
Також позивач у позовній заяві вказує, що він дізнався, що відповідачем прийнято рішення від 22 травня 2024 року №4794-МР "Про відмову у поновленні договору оренди земельної ділянки, укладеного з Товариством з обмеженою відповідальністю "С.В.В." за адресом м.Суми, пров. Воробйовський, 35, площею 0,2615 га" (а.с 19-20), зміст якого, за доводами позивача, свідчить, що в якості основної підстави для відмови в подовженні договору відповідач визначив нецільове використання земельної ділянки та її засмічення травою, однак позивач має підстави стверджувати, що надати погодження позивачу на подовження завадила недостовірна інформація стосовно порушення позивачем умов виконання договору, що міститься в акті обстеження земельної ділянки комунальної власності від 23 квітня 2024 року.
У зв`язку із викладеними обставинами позивач звернувся до суду із даним позовом та просив суд поновити договір оренди земельної ділянки від 21 червня 2004 року, укладений Товариством та Міськрадою, на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.
За доводами позивача у нього виникло право на поновлення договору оренди на підставі приписів частини 3 статті 33 Закону України "Про оренду землі" (у редакції на момент укладання договору).

Заперечуючи проти позову, Міськрада посилалась на те, що орендодавець у встановлений законом спосіб, тобто рішенням ради, виразив свою волю відносно поновлення спірного договору, діяв у порядку та у спосіб, передбачений чинним законодавством, так відповідач розглянув заяву позивача про поновлення договору земельної ділянки та прийняв рішення від 22.05.2024 про відмову у його поновленні, тому договір оренди землі є припиненим; належним способом захисту прав позивача в даній справі мала б бути вимога про спонукання до укладення додаткової угоди, тобто про визнання такої угоди укладеної із викладенням її змісту, а не визнання договору оренди поновленим;   рішення №4794-МР про відмову у поновлені договору Міськрада прийняла 22.05.2024, тобто не пізніше місяця після закінчення строку договору, тому право оренди спірної земельної ділянки було припинене 19.06.2024 і позивачем не надано належних доказів того, що він продовжує користуватися спірною земельною ділянкою; земельна ділянка надавалась під розміщення культурно-оздоровчого комплексу, однак згідно акту обстеження від 23.04.2024 вона вільна від забудови, будівельні роботи не проводилися, тобто Товариством за цільовим призначенням її не використовував, внаслідок чого вона повністю заросла бур`янами та чагарниками; оскільки Міськрада, як власник земельної ділянки, висловила незгоду в поновлені договору оренди, відсутні правові підстави вважати, що у позивача виникло право на позов.
На підтвердження заперечень відповідач додав до відзиву, у тому числі, наступні докази:
- акт обстеження земельної ділянки комунальної власності по пров. 2-й Воробйовський, 35 у м.Суми від 23.04.2024, згідно якого на момент обстеження земельна ділянка вільна від забудови, будівельні роботи не проводилися, під час дії договору оренди земельна ділянка Товариством за цільовим призначенням не використовувалася, внаслідок чого повністю заросла бур`янами та чагарником (а.с.48-52)
          - лист Департаменту забезпечення ресурсних платежів Міськради від 19.04.2024 вих.№06.01-18/1737 про розгляд звернення Товариства і винесення даного питання на засідання постійної комісії в редакції "Про відмову…", після відповідного рішення Міскради буде повідомлено додатково управлінням "Центр надання адміністративних послуг у м.Суми"  (а.с.47);
          - рішення Міськради від 22.05.2024 №4794-МР "Про відмову у поновлені договору оренди земельної ділянки, укладеного з ТОВ "С.В.В." за адресою м.Суми,  пров. 2-й Воробйовський, 35, площею 0,2615 га" (а.с.46)
          - Інформацію з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про внесення 19.06.2024 запису про припинення права оренди земельної ділянки на підставі рішення Міськради від 22.05.2024 №4794-МР (а.с.45);

Також з матеріалів справи вбачається, що в процесі розгляду справи позивач заявляв клопотання про зупинення провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням по адміністративній  справі №480/5652/24 щодо оскарження рішення Міськради від 22.05.2024 №4794-МР (а.с.79), проте у судовому засіданні 25.09.2024 представник позивача заявив, що не підтримує подане раніше клопотання про зупинення провадження у справі, у зв`язку із чим суд першої інстанції залишив його без розгляду.
До вказаного клопотання позивач додав копію позовної заяви до Сумського окружного адміністративного суду, в якій зазначено, що за наслідками проходження адміністративної процедури позивач 03 червня 2024 року отримав рішення Міськради від 22.05.2024 №4794-МР (а.с.82-85) 

За наслідком розгляду даного спору суд першої інстанції прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки судом установлено відсутність таких юридичних фактів для поновлення договору оренди з підстави, визначеної позивачем (продовження користування земельною ділянкою після закінчення строку дії договору), а саме: наявність заперечень відповідача щодо поновлення договору шляхом прийняття рішення №4794-МР від 22.05.2024 та відсутність проекту додаткової угоди з викладенням умов щодо поновлення строку дії договору оренди.

Північний апеляційний господарський суд погоджується із висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову, з огляду на наступне.
Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.  Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. 
Права та обов`язки сторін у даній справі виникли на підставі договору оренди земельної ділянки від 21 червня 2004 року.
Предметом даного спору є вимога про поновлення вказаного договору на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.
Правовідносини сторін у даній справі регулюються як загальними нормами Цивільного кодексу України, так і нормами Земельного кодексу України (далі - ЗК України) та Законів України "Про оренду землі", "Про місцеве самоврядування в Україні".
Так, за змістом частини 2 статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.
Умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі визначає Закон "Про оренду землі".
16.01.2020 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству" (а відповідні положення пункту 8 з урахуванням прикінцевих та перехідних положень - з 16.07.2020), яким стаття 33 Закону України "Про оренду землі", що регулювала спірні правовідносини, викладена у новій редакції.
Розділ IX "Перехідні положення" Закону України "Про оренду землі" доповнений абзацами 3 і 4 такого змісту:
"Договори оренди земельних ділянок приватної власності, а також земельних ділянок державної або комунальної власності, на яких розташовані будівлі, споруди, що перебувають у власності орендаря, укладені до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству", у разі їх продовження (укладення на новий строк) мають містити умови, передбачені статтею 33 цього Закону та статтею 126-1 ЗК України.
Правила, визначені статтею 126-1 ЗК України щодо поновлення договорів оренди землі, поширюються на договори оренди землі, укладені або змінені після набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству", а поновлення договорів оренди землі, укладених до набрання чинності зазначеним Законом, здійснюється на умовах, визначених такими договорами, за правилами, чинними на момент їх укладення".
Стаття 58 Конституції України закріплює один з найважливіших загальновизнаних принципів сучасного права - закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Це означає, що вони поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності.
Закріплення названого принципу на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акту.
Відповідно за змістом статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.
Оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються ЗК України, ЦК України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі (статті 1, 2 Закону України "Про оренду землі").
ЗК України визначає основні засади регулювання земельних відносин, зокрема, порядок передачі земельних ділянок в оренду (стаття 124). Проте саме Законом про оренду землі врегульовано відносини, що виникають між власником земельної ділянки та іншими особами у зв`язку з передачею її в користування та володіння, у тому числі конкретизовано та деталізовано особливості та порядок укладення договору оренди землі, його істотні умови, основні права та обов`язки його сторін, порядок зміни, припинення та поновлення такого договору.
Оскільки договір оренди земельної ділянки від 21.06.2004 укладено до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству", то є вірним висновок суду першої інстанції про те, що до спірних правовідносин належить застосовувати приписи Закону України "Про оренду землі" в редакції, чинній на момент укладення договору оренди земельної ділянки від 21.06.2004. Зазначений висновок узгоджується із правовими позиціями Верховного Суду, які викладені, зокрема, у п.5.22 постанови від 19.11.2024 у справі №922/533/23.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У частинах 1 та 4 ст. 11 ЦК України передбачено, що цивільні права і обов`язки виникають як із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, так і з інших дій, які за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування.
Статтею 13 Конституції України передбачено, що земля є об`єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.
Згідно з ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.
За змістом ч. 1 ст. 124 ЗК України (у редакції, чинній на момент укладення спірного договору) передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.
Відповідно до п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до виключної компетенції міської ради належить вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин, які розглядаються виключно на пленарному засіданні ради.
Таким чином, способом волевиявлення ради, яка здійснює право власності від імені відповідної територіальної громади щодо регулювання земельних відносин, є прийняття сесією відповідного рішення.
У пункті 2.2 Договору зазначено, що договір укладається терміном до двадцять п`ятого травня дві тисячі двадцять четвертого року.  Після закінчення терміну дії договору орендар, за умови належного виконання своїх обов`язків відповідно до умов цього договору, має за інших рівних умов, переважне право на поновлення договору. У цьому разі орендар повинен повідомити письмово орендодавця про бажання щодо продовження дії договору на новий термін не пізніше, ніж за два місяці до його закінчення. У разі продовження договору оренди на новий строк його умови можуть бути змінені за згодою сторін. Умови цього договору зберігають свою чинність на строк його дії у випадках, коли після набуття договором чинності законодавством встановлені інші правила, ніж передбачені цим договором.
Відповідно до правил, які були чинними на момент укладення договору та встановлені у ст.33 Закону України "Про оренду землі" (станом на 21.06.2004)  після закінчення строку, на який було укладено договір оренди землі,  орендар,  який  належно  виконував обов`язки відповідно до умов договору,  має  за  інших  рівних  умов  переважне  право  на поновлення договору.  У разі  поновлення  договору оренди землі на новий строк його умови можуть бути змінені за згодою сторін.  У разі  якщо  орендар   продовжує   користуватися   земельною ділянкою   після   закінчення   строку   договору  оренди,  то  за відсутності  письмових  заперечень  орендодавця  протягом   одного місяця після закінчення строку договору він підлягає поновленню на той самий строк і  на  тих  самих  умовах,  які  були  передбачені  договором. Письмове заперечення здійснюється листом-повідомленням.
Отже, виходячи з того, що діючим законодавством станом на 2004 рік не передбачено автоматичного поновлення договорів оренди землі, реалізація переважного права на поновлення договору оренди земельної ділянки в разі відсутності заперечень з боку сторін можлива лише за наявності рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.
Подібні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 11.09.2024 у справі №904/2390/22, від 15.06.2022 у справі № 904/1671/21, від 09.11.2021 у справі № 910/4790/20, від 26.10.2021 у справі № 910/5710/19, від 24.01.2019 у справі № 904/869/18, від 26.03.2019 у справі № 910/1335/17, від 10.01.2019 у справі № 911/3998/16, від 11.12.2018 у справі № 923/111/18, від 06.12.2018 у справі № 925/1651/17, від 03.04.2018 у справі № 904/8168/17, від 22.02.2018 у справі №922/1008/17 та постановах Верховного Суду України від 11.11.2014 у справі № 912/1552/13, від 20.11.2012 у справі № 44/69.
Матеріалами справи підтверджується, що позивач 22.03.2024, тобто не пізніше, ніж за два місяці до закінчення Договору (25.05.2024), як це передбачено пунктом 2.2 Договору повідомив письмово орендодавця про бажання щодо продовження дії договору на новий термін.
Вказане повідомлення було розглянуто  Міськрадою, як орендодавцем, та прийняте рішення від 22 травня 2024 року №4794-МР "Про відмову у поновленні договору оренди земельної ділянки, укладеного з Товариством з обмеженою відповідальністю "С.В.В." за адресом м.Суми, пров. Воробйовський, 35, площею 0,2615 га".
Рішення Міськради про відмову у поновлені договору оренди отримане позивачем 03.06.2024, про що він зазначав у позові до Сумського окружного адміністративного суду (а.с.22), тобто позивач одержав заперечення орендодавця  протягом  одного місяця після закінчення строку договору.
У постановах Верховного Суду від 20.05.2020 у справі № 905/650/19, від 15.05.2019 у справі № 912/1984/17, від 15.05.2019 у справі № 912/3810/16 суд касаційної інстанції акцентував увагу на необхідності врахування презумпції добросовісності та чесності учасників цивільних правовідносин.
Суд зауважував, що відповідно до статті 3 ЦК України принципи справедливості, добросовісності та розумності є однією із фундаментальних засад цивільного права, спрямованою, у тому числі, на утвердження у правовій системі України принципу верховенства права.
При цьому добросовісність означає прагнення особи сумлінно використовувати цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків, що, зокрема, підтверджується змістом частини 3 статті 509 цього Кодексу.
Отже, законодавець, задекларувавши у тексті ЦК України зазначений принцип, установив у такий спосіб певну межу поведінки учасників цивільних правовідносин, тому кожен із них зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам та інтересам інших осіб. Цей принцип не є суто формальним, оскільки його недотримання призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту.
У межах розумної та добросовісної поведінки орган державної влади чи місцевого самоврядування як орендодавець, що представляє власника у спірних правовідносинах, може взагалі відмовити орендарю в укладенні договору, повідомивши його про наявність належних підстав для цього, зокрема про рішення орендодавця як власника більш розумно розпорядитись землею (в тому числі виставити право оренди на торги), чи вказавши на неналежне виконання орендарем умов договору.
Матеріалами справи підтверджується, що земельна ділянка надавалась позивачу в оренду для несільськогосподарського використання, під розміщення культурно-оздоровчого  комплексу, однак за весь час оренди (майже 20 років), позивач не здійснював будівництво, тобто не використовував земельну ділянку за цільовим призначенням, і згідно акту обстеження земельна ділянка вільна від забудови, будівельні роботи не проводилися, внаслідок чого повністю заросла бур`янами та чагарником.
Таким чином, є вірним висновок суду першої інстанції про те, що не зважаючи на те, що позивач своєчасно, у строки, встановлені договором оренди, звернувся до відповідача щодо продовження дії договору оренди, а відповідач у встановлений законом місячний строк розглянув його звернення, однак не погодився та заперечив щодо поновлення договору шляхом прийняття відповідного рішення, то в цьому випадку відповідач діяв в межах своїх повноважень.
Отже, з обставин справи вбачається, що орендодавець повідомив орендаря про те, що він не має наміру продовжувати з Товариством орендні правовідносини, оскільки ним були порушені умови договору оренди, що свідчить про недобросовісність, як орендаря, та про втрату позивачем переважного права на продовження договірних відносин, а відповідно і відсутності порушеного права. 
Крім цього, як вірно відзначив суд першої інстанції, додаткова угода до договору оренди землі відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" є підставою для державної реєстрації права оренди на повий строк у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а у разі відмови чи ухилення орендодавця від укладення додаткової угоди до договору оренди землі належним способом захисту порушеного права є визнання укладеною додаткової угоди з викладенням її змісту. Відповідні правові позиції викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2022 у справі №908/299/18, від 29.09.2020 у справі №378/596/16-ц, від 02.04.2020 у справі №610/1030/18. 
Проте, матеріалами справи підтверджується та позивачем не заперечується, що проект додаткової угоди відповідачу разом з заявою про поновлення дії договору не надсилався.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Оцінивши докази у справі в їх сукупності, враховуючи наведені норми законодавства, чинного на час спірних правовідносин сторін, та фактичні обставини справи, місцевий господарський суд дійшов до юридично правильного висновку про те, що позовні вимоги є не обґрунтованими і не підлягають задоволенню.
Доводи апелянта по суті  його скарги в межах заявлених вимог свого підтвердження в судовому засіданні не знайшли, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставами  для скасування рішення господарського суду першої інстанції.
За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає, що висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами.
Суд першої інстанції повно встановив суттєві для справи обставини, дослідив та правильно оцінив надані сторонами докази, вірно кваліфікував спірні правовідносини та правильно застосував до них належні норми матеріального і процесуального права, а тому рішення Господарського суду  Сумської області законне та обґрунтоване, отже, підстави для його скасування відсутні. 
Оскільки цією постановою суд апеляційної інстанції не змінює рішення та не ухвалює нового, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється, а витрати, пов`язані з розглядом апеляційної скарги, покладаються на апелянта.
Керуючись ст. ст. 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "С.В.В." залишити   без  задоволення, а  рішення  Господарського  суду  Сумської області від  25 жовтня 2024 року - без змін.
2. Справу повернути до Господарського суду Сумської області.
3. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.
          Повний текст постанови складено 30.01.2025.

Головуючий суддя                                                            Т.П. Козир 

Судді                                                                                А.О. Мальченко

                                                                                І.М. Скрипка