Справа № 466/6625/23                Головуючий у 1 інстанції: ЛУЦІВ-ШУМСЬКА Н.Л. 
Провадження № 22-ц/811/2058/24                Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

27 січня 2025 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
Головуючої судді Мікуш Ю.Р.,
Cуддів: Приколоти Т.І.,Савуляка Р.В.,
Cекретар Іванова О.О.
З участю: відповідачки ОСОБА_1 та її представника-адвоката Котовщикова Р.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу №466/6625/23 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 03 червня 2024 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 ,- про стягнення заборгованості
в с т а н о в и в :

У червні 2023 року АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по кредитному договору б/н від 19 лютого 2022 року в розмірі 207 940,03 грн.
Позовна заява мотивована тим, що 19 лютого 2022 року здійснено ідентифікацію клієнта та встановлено, що ОСОБА_1 підписала Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг. 
Відповідачкою ОСОБА_1 погоджено використання ОТР пароля в якості підпису та інших видів простого електронного підпису, а саме при здійсненні будь-якої операцій та правочинів між сторонами за допомогою ОТР паролю як простого електронного підпису сторони домовилися вважати, що він однозначно ідентифікує особу Клієнта та є логічно пов`язаний із електронними даними про будь-яку операцію або правочин виключно за умови, якщо підтвердження Клієнтом здійснення операції або укладення правочину здійснено шляхом введення у відповідне поле інтерфейсу програмного комплексу або сайту Банку цифрової послідовності, яка повністю ідентична надісланому Банком СТП паролю на фінансовий номер телефону Клієнта.
У подальшому нею виявлено бажання отримати послугу «Миттєва розстрочка». Кредит готівкою», ознайомилася із актуальними умовами кредитування та 19 лютого 2022 р. підписала Паспорт кредиту за допомогою ОТР пароля. Після чого із відповідачем за допомогою ОТР пароля було підписано Кредитний договір б/н від 19 лютого 2022 року про надання строкового кредиту у розмірі 183700.00 грн. шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Позичальника на строк 36 міс. із встановленням річної відсоткової ставки у розмірі 18 %. Додатково із Відповідачем за допомогою ОТР пароля підписаний Графік кредиту.
Відповідачка ОСОБА_1 не повернула своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору та Графіку кредиту,у зв`язку з чим у неї утворилася заборгованість.
Просить стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 19 лютого 2022 року в розмірі 207 940,03грн., яка виникла станом на 08 червня 2023, що складається з: 183 200,00грн. - заборгованість за тілом кредиту, 24 740,03грн - заборгованість за відсотками, а також стягнути судові витрати в сумі 3 119,10 грн.
Рішенням Шевченківського районного суду міста Львова від 03 червня 2024 року у задоволенні позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості станом на 08 червня 2023 року в розмірі 207 940 грн.03 коп. за договором про надання банківських послуг без номера від 19 лютого 2022 року – відмовлено.
       Рішення суду оскаржив позивач - АТ КБ «Приватбанк».
       Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду є незаконним. 
       Заповнення анкети про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг надає можливість клієнту банку будь-коли користуватись будь-якими банківськими послугами, передбаченими Умовами і Правилами надання банківських послуг.
       19 грудня 2022 року до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надав споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця, з метою прийняття ним обгрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обраного певного типу кредиту та відповідачем було підписано паспорт споживчого кредиту. Матеріали справи містять достатньо доказів в підтвердження факту укладення кредитного договору.
У зв`язку з неналежним виконання взятих відповідачкою на себе зобов`язань згідно умов підписаного між ними 19 грудня 2022 року кредитного договору, станом на 08 червня 2023 року відповідачка має заборгованість в розмірі 207940,03 грн, що додатково підтверджено розрахунком заборгованості та випискою по особовому рахунку відповідача.
Судом першої інстанції не було взято до уваги, що відповідачка отримані нею кошти, якими користувалася на власний розсуд, в добровільному порядку АТ КБ «Приват Банк» не повернула.
Щодо ствердження відповідачки про здійснення шахрайських операцій, через які утворилася заборгованість, звертає увагу, що відповідачкою було успішно здійснено реєстрацію в інтернет банкінгу Приват- 24 з використанням персональних даних якими може володіти тільки вона.
Спірна транзакція могла бути здійсненою лише внаслідок розголошення відповідачкою особистої інформації впродовж розмови з невідомою особою.
Відповідальність за операції, що були вчинені до блокування картки, у відповідності до умов договору та п.6 розділу IV Положення №705 «Про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операції з їх використанням» несе відповідач. Відповідачем про спірну транзакцію було повідомлено банк через 5 днів після її здійснення.
Просить скасувати рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 03 червня 2024 року та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити, а також стягнути судові витрати.
27 серпня 2024 року на адресу суду від представника ОСОБА_1 –адвоката Котовщикова Р.А. надійшов відзив на апеляційну скаргу АТ КБ «Приватбанк». Зазначає, що кошти у розмірі 183700,0 грн були зняті не з вини відповідачки, без фізичного пред?явлення нею як користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу, остання негайно, коли їй це стало відомо, повідомила Банк про ці незаконні дії, та Банк ані у позовній заяві, ані будь-яким іншим чином не довів, що саме дії чи бездіяльність відповідачки призвели до вказаних шахрайських дій, а тому вона не несе відповідальність за здійснення цього незаконного переказу. 
Наголошує на тому, що Банк в апеляційній скарзі зазначає, що відповідачкою здійснено розголошення інформації, необхідної для здійснення банківських операцій.
       Однак, керуючись практикою Верховного Суду, з посиланням на норми ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» та Положення про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, саме банк має доводити, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації.
       Крім цього, не погоджується з твердженням апеляційної скарги, що наявність кримінального провадження не може свідчити про вчинення злочину відповідачкою до винесення вироку, яким такі обставини можуть бути встановлені, а також не може бути підставою для звільнення від обов?язку належного виконання зобов?язання і виконання Умов та Правил про надання банківських послуг у випадку настання певних обставин, передбачених ними.
       Наведені аргументи Приватбанку спростовуються Постановою Верховного Суду № 176/1445/22, де вказано, що сама по собі відсутність вироку у кримінальній справі за фактом незаконного заволодіння невстановленими особами грошовими коштами із використанням карткових рахунків, відкритих на ім?я відповідачки, не є підставою для відмови у задоволенні позову.
Просить рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 03 червня 2024 року залишити без змін, а апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» – без задоволення.
       Представник позивача АТ КБ «Приватбанк» Гнатишак О.В. надіслав суду через електронну пошту заяву про відкладення розгляду справи та проведення судового засідання в режимі відеоконфернції поза межами приміщення.
       Ухвалою судового засідання заява представника АТ КБ «Приватбанк» відхилена. Про судове засідання на 27.01.2025 року суд повідомив в електронний кабінет АТ КБ «Приватбанк» ще 17.12.2024 року, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу. 
       Відповідно до ч.2 ст.212 ЦПК України учасник справи подає заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання.
       Відповідно до ч.2ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши пояснення відповідачки ОСОБА_1 та її представника-адвоката Котовщикова Р.А. на заперечення доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали цивільної справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом та матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 є клієнтом АТ КБ «ПриватБанк», у зв`язку з чим уклала договір про надання банківських послуг шляхом підписання анкети-заяви № б/н від 18.12.2020 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, з метою отримання банківської картки для перерахування заробітної плати державного службовця.
Позивач мотивує позов тим, що 19.02.2022 року між банком та відповідачкою за допомогою ОТП пароля був укладений (підписаний) кредитний договір, що підтверджується письмовою анкетою-заявою, підписаною уповноваженою банком особою та ОСОБА_1 . У цій анкеті-заяві зазначається, що заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між позичальником та банком договір про надання банківських послуг.
У цій заяві ОСОБА_1 засвідчила, що ознайомилася з договором надання банківських послуг до його укладення і погоджується з його умовами.
Відповідно до вказаного договору останній був наданий кредит у розмірі 183 700,00грн. шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позичальника на строк 36 місяців зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18% на рік.
Згідно наданого позивачем розрахунку внаслідок несвоєчасної сплати боржником щомісячних платежів за користування кредитними коштами виникла заборгованість, яка станом на 08.06.2023 року складає 207 940,03грн., із яких: 183 200,00грн. заборгованість за тілом кредиту, 24740,03грн. заборгованість за відсотками, яку банк просив стягнути з відповідачки.
З матеріалів справи, пояснень відповідачки та її представника- адвоката Котовщикова Р.А., наданих в судовому засіданні, встановлено, що за фактом шахрайства, заволодіння невідомою особою 19.02.2022р. кредитними грошовими коштами у сумі 89 964 грн. шляхом обману, зловживання довірою, оформлення на ОСОБА_1 кредитної карти Приватбанку UА 933052990262026400928875404, внесено відомості в ЄРДР і провадиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 12022142380000273 від 28.02.2022. ОСОБА_1 визнана потерпілою.
Відповідачка вказує, що кредитної карти на своє ім`я ОСОБА_1 не відкривала, також нікому не повідомляла своїх паспортних даних. Доступ до її банківських рахунків був лише у неї.
З наданого Банком примірника підписаного в електронній формі Кредитного договору б/н від 19.02.2022 слідує, що вказаний договір нібито підписаний ОСОБА_1 у суботу 19.02.2022 року о 19.45год.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що
кошти у розмірі 183 700,00грн. були зняті без відома відповідачки, не з вини відповідачки, без фізичного пред`явлення нею як користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу, вона негайно коли їй це стало відомо повідомила Банк про ці незаконні дії, а Банк жодним чином не довів, що саме її дії чи бездіяльність призвели до вказаних шахрайських дій, відповідачка не несе відповідальність за здійснення цього незаконного переказу.
       З такими висновками колегія суддів погоджується з наступних підстав.
Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
       Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
       Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
       Відповідно до положень статті 1073 ЦК України, у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунку клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунку, банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.
Згідно з пунктом 37.2 статті 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» у разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов`язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню у розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними.
Відповідно до пунктів 7, 8 Положення про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використання, затвердженого постановою правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705, емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний ідентифікувати користувача і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, установлених договором. Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу. Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Емітент у разі повідомлення користувачем про незавершену операцію з унесення коштів через платіжні пристрої банку-емітента на рахунки, відкриті в банку-емітенті, після подання користувачем емітенту відповідного документа, що підтверджує здійснення цієї операції, негайно зараховує зазначену в цьому документі суму коштів на відповідний рахунок.
Встановивши, що позивачем не доведено вчинення відповідачем дій чи бездіяльності, які сприяли втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою, а відповідач, виявивши безпідставне списання коштів, невідкладно повідомила позивача та правоохоронні органи про цей факт, врахувавши наявність кримінального провадження, у межах якого встановлюється особа, яка протиправно заволоділа грошовими коштами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк».
При вирішенні спору, суд першої інстанції правильно прийняв до уваги правову позицію, викладену у постановах Верховного Суду від 05.04.2021 у справі № 336/3989/19, від 08 лютого 2018 року в справі № 552/2819/16-ц (провадження № 61-1396св18), від 14 лютого 2018 року в справі № 127/23496/15-ц (провадження № 61-3239св18), від 20 червня 2018 року в справі № 691/699/16-ц (провадження № 61-16504св18), від 03 липня 2019 року у справі № 537/3312/16-ц (провадження № 61-17629св18) та дійшов обґрунтованого висновку про те, що відповідач, виявивши безпідставне списання коштів, негайно повідомила про цей факт правоохоронні органи та АТ КБ «Приватбанк» та Банком не доведено дій чи бездіяльності відповідача, які сприяли втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою.
Доводи позивача про те, що відповідачкою в ході розмови з невідомою особою здійснено розголошення інформації, необхідної для здійснення банківських операцій, не заслуговують на увагу, оскільки вони ґрунтуються виключно на припущеннях, що не мають доказового підтвердження.
Як вбачається судом першої інстанції встановлено, що користувач при виявленні списання коштів повідомила АТ КБ «ПриватБанк», тобто виконала вимоги розділу VI Положення «Про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», затвердженого Постановою Правління НБУ від 05.11.2014 № 705, за змістом якого користувач зобов`язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції, які не виконувались користувачем.
Окрім цього, відповідачкою ОСОБА_1 було повідомлено правоохоронні органи про оформлення невідомою особою кредитної картки на її ім`я та зняття коштів з неї (а.с. 59).
28 лютого 2022 року ОСОБА_1 визнано потерпілою у рамках кримінального провадження внесеного до ЄРДР № 1202214238000273 від 28 лютого 2022 року за фактом шахрайських дій про оформлення кредитної картки на заявницю та в заволодіння кредитними коштами за ч.1 ст. 190 КК України.
Враховуючи правову позицію Верховного Суду в постанові №176/1445/22 від 16 серпня 2023 року, твердження представника відповідачки, що наявність кримінального провадження не свідчить про вчинення злочину саме ОСОБА_1 до постановлення вироку, беручи до уваги висновки суду та обставин справи щодо несанкціонованого списання коштів з рахунку відповідачки, не спростовують твердження позивача. Сама по собі відсутність вироку у кримінальній справі за фактом незаконного заволодіння невстановленими особами грошовими коштами із використанням карткового рахунку, відкритого на ім`я відповідачки, не є підставою для задоволення позовних вимог.
Судом першої інстанції правильно зазначено, що АТ КБ «Приватбанк» не підтвердив належними і допустимими доказами обставин, які б безспірно доводили, що ОСОБА_1 , своїми діями чи бездіяльністю сприяла втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дала змогу ініціювати платіжні операції 19.02.2022 – 21.02.2022 року щодо відкриття кредитного рахунку та зняття коштів у розмірі 183 700,00грн. без її відома.
Згідно ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Встановивши, що позивачем не доведено вчинення відповідачкою дій чи бездіяльності, які сприяли втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою, а відповідачка, виявивши безпідставне списання коштів, невідкладно повідомила позивача про цей факт, врахувавши наявність кримінального провадження, в межах якого встановлюється особа, яка протиправно заволоділа грошовими коштами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, підстав для скасування оскаржуваного рішення колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.1; 375; 383; 384; 389-391 ЦПК України,- суд апеляційної інстанції
п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» залишити без задоволення.
Рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 03 червня 2024 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня ухвалення, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку, визначеному ст. ст. 389-391 ЦПК України.
       Повний текст постанови складений 03 лютого 2025 року.

Головуюча суддя Ю.Р.Мікуш

Судді: Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк