ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/356/25 Справа № 932/5168/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Марущак С. Л. Суддя у 2-й інстанції - Кононенко  О. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

15 січня 2025 року                                                              м. Дніпро
       Суддя Дніпровського апеляційного суду Кононенко О.М. розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 про поновлення строку апеляційного оскарження разом з його апеляційною скаргою на постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 грудня 2024 року, щодо:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який не працевлаштований, проходить військову службу, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 

у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -         

       за участю: адвоката Рижика Р.О.
                        
ВСТАНОВИВ:
       Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 грудня 2024 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
       При обставинах встановлених місцевим судом, 14 квітня 2024 року, о 03 годині 48 хвилин, водій ОСОБА_1 рухаючись в районі перехрестя по вул. Святослава Хороброго та вул. Михайла Грушевського у м. Дніпро, керував транспортним засобом “Сітроен”, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9 ПДР. Огляд на стан алкогольного сп`яніння, зі згоди водія у встановленому законом порядку пройшов із застосуванням приладу “Драгер” ARHJ-0262, результат огляду становив 0,97 проміле, чим порушено п. 2.9 а Правил дорожнього руху та вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
       В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову судді скасувати та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
       В обґрунтування апеляційних вимог вказує на порушення процедури проходження огляду та недостовірність результатів проведеного тесту. Вказує, що в порушення вимог Інструкції, співробітники поліції не проінформували його про порядок проходження огляду з можливістю альтернативи і у медичному закладі, крім того огляд проведено за відсутності двох свідків. 
       Вважає, що прилад за допомогою якого проведено огляд надав недостовірні відомості щодо температури повітря і як наслідок, недопустимий результат тесту, оскільки на час проведення продувки температура повітря складала не більше 10 градусів по Цельсію, у зв`язку з чим ОСОБА_1 з результатом не погодився та у протоколі і чеку свого підпису не ставив.
       Звертає увагу, що співробітники поліції в порушення вимог ст. 266 КУпАП у разі незгоди з результатами тесту не проінформували про можливість проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі та відповідно не забезпечили його доставку. 
       В клопотанні про поновлення строку особа, яка притягається до адміністративної відповідальності зазначає, що строк апеляційного оскарження пропущено з поважних причин, оскільки судовий розгляд проведено за його відсутності, а зі змістом оскаржуваної постанови він ознайомився з ЄРСР 20 грудня 2024 року. Неможливість його прибуття до місцевого суду зумовлена проходженням військової служби в ЗСУ, окрім того, ОСОБА_1 перебуває на посаді командира в/ч НОМЕР_2 , та з знаходився з особовим складом в Харківській області в зоні безпосередніх бойових дій, а тому з об`єктивних причин не міг приймати участі в судовому засіданні. 
       Вирішуючи питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, враховую, що оскаржувана ухвала була постановлена без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, крім того зі змістом судового рішення ОСОБА_1 ознайомився лише 20 грудня 2024 року. При цьому, наданими матеріали підтверджено, що ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у в/ч НОМЕР_3 з 21 серпня 2023 року та по теперішній час залучений до виконання бойових завдань в Донецькій області у складі ОТУ ОСОБА_2 , у зв`язку з чим він не міг з`явитись в судове засідання. Вказані обставини визнаю поважними та з метою доступу до правосуддя і забезпечення права на захист вважаю, що пропущений строк підлягає поновленню. 
       Про час, дату та місце судового засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності повідомлена належним чином, в судове засідання апеляційного суду не з`явився, при цьому захисник Рижик Р.О. вважав за можливе проводити розгляд без участі ОСОБА_1 та вказав, що позиція захисту з останнім узгоджена, що відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП, не є перешкодою для розгляду справи.
       Вислухавши адвоката Рижика Р.О., який підтримав доводи апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні з викладених в ній підстав, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, вважаю вимоги апеляційної скарги слушними та такими, що підлягають задоволенню, з огляду на таке.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.
З постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» слідує, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. 
Вищезазначених вимог закону судом першої інстанції не дотримано в повній мірі, а викладений в постанові висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у керуванні особою транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння є передчасним і таким, що не відповідає фактичним обставинам справи, з огляду на таке.
Обґрунтовуючи висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 суд послався на протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 742204 від 14.04.2024, рапорт працівника поліції та результати роздруківки чеку- “Драгера” №6820, прилад ARHJ 0262. 
При цьому, судом не надана належна правова оцінка доказам, що містяться в матеріалах справи, оскільки залишено без належної уваги матеріали долученого відеозапису на якому дійсно зафіксовано події 14.04.2024 року та процедуру проходження огляду ОСОБА_1 та факт його незгоди з результатом проведеного огляду. 
       За вимогами ч. 3 ст. 266 КУпАП, у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, поліцейським з використання спеціальних технічних засобів або у разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. 
       Звертаю увагу, що порядок проходження огляду на стан сп`яніння, встановлений ст. 266 КупАП, деталізований затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17.12.2008 року «Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» (далі - Постанова) та «Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою спільним Наказом МВС та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року (далі — Інструкція).
       Відповідно до положень пункту 7 Розділу І Інструкції, у разі незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КупАП.
З відеозапису події слідує, що перед проходженням ОСОБА_1 огляду за допомогою алкотестера “Драгер” №6820, прилад ARHJ 026, контрольний забір повітря не проводився, крім того з використанням одного мундштука більше трьох разів ОСОБА_1 було здійснено продувку, після чого лише на третій раз отримано результат — 0,97 промілє, з яким останній одразу ж не погодився, та зазначив, що спиртних напоїв не вживав.
       З огляду на наведені вище обставини слідує, що має місце порушення проведення огляду на стан сп`яніння особи, а саме ч. 3 ст. 266 КУпАП, згідно якої у разі незгоди результатами огляду проведеного за допомогою спеціальних технічних засобів, огляд водія проводиться в закладах охорони здоров`я. 
       За приписами ч. 5 ст. 266 КУпАП, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним. 
Отже, враховуючи зафіксовану на відеозаписі незгоду ОСОБА_1 , з результатом огляду на стан сп`яніння та ініціювання ним проходження огляду у медичному закладі, на що останньому працівниками поліції не було забезпечено проведення огляду в закладі охорони здоров`я, що є порушенням вимог с. 3 ст. 266 КУпАП, а тому такий огляд вважаю недійсним. 
       Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпції.
       У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.
       Відповідно до змісту ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. 
       З огляду на вищенаведене та визнання огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння недійсним, вважаю за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, - за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
       Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,- 
П О С Т А Н О В И В :
       Поновити строк апеляційного оскарження особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.
       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , - задовольнити. 
       Постанову  Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 грудня 2024 року, щодо ОСОБА_1  у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, - скасувати. 
       Прийняти нову постанову, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо  ОСОБА_1 , -  закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                О.М. Кононенко