ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2025 р. 	Справа № 480/7084/23	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Перцової Т.С.,
Суддів: Макаренко Я.М. ,  Жигилія С.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Сумській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 25.10.2024, головуючий суддя І інстанції: О.В. Соп`яненко, м. Суми, повний текст складено 25.10.24  по справі № 480/7084/23
за позовом                  ОСОБА_1  
до                 Державної податкової служби України, Головного управління ДПС у Сумській області                         
про  визнання протиправним та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі по тексту – ФОП ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової служби України (далі по тексту - перший відповідач, ДПС України), Головного управління ДПС у Сумській області (далі по тексту – другий відповідач, контролюючий орган, ГУ ДПС у Сумській області), у якому просив суд:
Винести рішення, яким визнати протиправним та скасувати:
- рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних № 8738416/3698907735 від 02.05.2023;
- рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних № 8728568/3698907735 від 01.05.2023.
Зобов`язати Державну податкову службу України (04053, м. Київ, Львівська площа, 8, код ЄДРПОУ 43005393) зареєструвати:
- податкову накладну № 12 від 29.03.2023 в Єдиному реєстрі податкових накладних днем її подачі;
- податкову накладну № 13 від 31.03.2023 в Єдиному реєстрі податкових накладних днем її подачі.
Судові витрати у розмірі 10736,00 грн (десять тисяч сімсот тридцять гривень 00 коп) покласти на відповідача.
В обґрунтування позовних вимог послався на протиправність та невмотивованість оскаржуваних рішень ГУ ДПС у Сумській області № 8738416/3698907735 від 02.05.2023 та № 8728568/3698907735 від 01.05.2023 про відмову в реєстрації податкових накладних : № 12 від 29.03.2023, складеної за виконання умов договору купівлі-продажу від 21.03.2023 № 7 за фактом отримання передоплати за товар (добрива азотно-фосфатно-калійного комплексного NPK 10-20-20) на суму 1864799,8 грн у тому числі ПДВ - 310799,97 грн та № 13 від 31.03.2023, складеної на виконання умов договору купівлі-продажу від 30.03.2023 № 9 за фактом отримання попередньої оплати за товар (добрива органо-мінерального універсального рідкого «КАС-актив» марки А (N-32) на суму 1377999,79 грн у тому числі ПДВ - 229666,63 грн, оскільки платником податку на адресу контролюючого органу було надано всі первинні бухгалтерські документи, що підтверджують вчинення господарської операції та настання обставин, з якими закон пов`язує виникнення податкових зобов`язань та права виписки спірних ПН.
Наполягав, що невірне оформлення товарно-транспортних накладних та видаткових накладних, а також видання довіреності № 8 від 30.03.2023 на особу, яка не перебуває у трудових відносинах із постачальником, не може слугувати підставою для відмови у реєстрації спірних податкових накладних, позаяк вказані документи, у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 року № 996-XIV (далі по тексту – Закон № 996-XIV), не є первинними та такими, на основі яких ведеться бухгалтерський облік.
До того ж, вказані документи були складені вже після подання на реєстрацію ПН, а тому не можуть слугувати підставою для відмови у їх реєстрації.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 25.10.2024 по справі № 480/7084/23 адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної податкової служби України, Головного управління Державної податкової служби у Сумській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії задоволено.
Визнано протиправними та скасовано рішення про відмову у реєстрації податкових накладних комісії ГУ ДПС у Сумській області від 01.05.2023 № 8728568/3698907735 та від 02.05.2023 № 8738416/3698907735.
Зобов`язано ДПС України зареєструвати у податкову накладну № 12 від 29.03.2023 на суму 1864799,80 грн, у тому числі ПДВ - 310799,97 грн датою їх подання.
Стягнуто на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП   НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного Управління ДПС у Сумській області (40009, м. Суми, вул. Іллінська 13, код ЄДРПОУ 43995469) судові витрати на сплату удового збору у розмірі 10736 (десять тисяч сімсот тридцять шість) грн.
Додатковим рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 09.12.2024 по справі № 480/7084/23 заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової служби України, Головного управління Державної податкової служби України у Сумській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії задоволено.
Ухвалено додаткове рішення, яким зобов`язано ДПС України зареєструвати у Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну № 13 від 31.03.2023 на суму 1377999,79 грн, у тому числі ПДВ - 229666,63 грн датою їх подання.
Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 03.02.2025 по справі № 480/7084/23 апеляційну скаргу Державної податкової служби України на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 25.10.2024 року по справі № 480/7084/23 за позовом ОСОБА_1  до Головного управління ДПС у Сумській області, Державної податкової служби України  про  визнання протиправним та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії повернуто скаржнику.
ГУ ДПС у Сумській області, не погодившись із рішенням суду першої інстанції від 25.10.2024, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 25.11.2024 по справі № 480/7084/23 та прийняти постанову, якою відмовити Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 у задоволенні позову в повному обсязі; призначити розгляд справи № 480/7084/23 за участю представника Головного управління ДПС у Сумській області в режимі відеоконференції за допомогою власних технічних засобів через систему «Електронний суд».
Апеляційна скарга мотивована твердженнями про невідповідність рішення суду першої інстанції фактичним обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, що в силу статті 317 КАС України є підставою для його скасування.
Звернув увагу суду апеляційної інстанції на те, що стосовно ФОП ОСОБА_1 було прийнято рішення про відповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку, що правомірно слугувало підставою для зупинення реєстрації спірних ПН.
Переконував, що чинним законодавством не передбачено обов`язок контролюючого органу зазначити у квитанції про зупинення реєстрації податкових накладних перелік документів, які потрібно надати платнику податку разом із рішенням, адже такий перелік визначений у пункті 5 Порядку прийняття рішень про реєстрацію/відмову у реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого Наказом /Міністерства фінансів України від 12.12.2019 № 520 (далі по тексту – Порядок № 520). До того ж, як зазначив Верховний Суд у постанові від 03.06.2021 по справі № 822/2095/18, податковий орган не повинен зазначати конкретний перелік документів, а пропонує надати будь-які документи, на розсуд платника податку.
На переконання апелянта, заповнення позивачем документів із порушенням законодавства, зокрема в ТТН в графі «пункт навантаження» не вказано адреси вантажоодержувача, ПІБ та посади відповідальної особи вантажоодержувача, а у видатковій накладній № 24 та № 27 – ПІБ посадової особи, що отримала товар, а також надання довіреності на особу, яка не перебуває у трудових  відносинах із позивачем, унеможливлює здійснення реєстрації спірних податкових накладних.
Позовні вимоги в частині зобов`язання ДПС України зареєструвати податкові накладні вважає такими, що не підлягають задоволенню, оскільки повноваження ДПС України щодо реєстрації податкових накладних є дискреційними, а тому суд не може перебирати на себе такі функції суб`єкта владних повноважень.
Позивач у надісланому до суду апеляційної інстанції відзиві на апеляційну скаргу заперечував проти викладених в ній доводів, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване.
Просив врахувати висновок Верховного Суду у постанові від 22.07.2019 по справі № 815/2985/18, в якій зазначено, що у випадку неконкретизації переліку документів у квитанції про зупинення реєстрації ПН, платник податків перебуває у стані правової невизначеності, що позбавляє його можливості надати контролюючому органу необхідний, у розумінні суб`єкта владних повноважень, пакет документів, а для контролюючого органу, відповідно, створюються передумови для можливого прояву негативної дискреції – прийняття рішення про відмову у реєстрації ПН.
Так, у спірних правовідносинах  контролюючим органом не вказано вичерпного переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання для реєстрації в ЄРПН податкових накладних, 
Оскільки контролюючим органом не зазначено вичерпного переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання для реєстрації в ЄРПН податкових накладних, позивачем самостійно визначався перелік таких документів, яких, на його думку, було достатньо для підтвердження змісту господарської операції та здійснення реєстрації ПН.
Перший відповідач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не скористався.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець та платник податку на додану вартість ( а.с. 9-11).
21.03.2023 ОСОБА_1 уклав з ФГ “Зернова долина” договір купівлі-продажу № 7 товарів кількість та вартість яких сторони визначають у Специфікаціях. Відповідно до  п. 2.3 договору розрахунки між сторонами здійснюються шляхом 100% попередньої оплати вартості партії товару у строк, визначений у рахунку-фактурі. Вартість партії товару є незмінною у разі 100% її попередньої оплати з дотриманням зазначеного строку ( а.с. 20-21). Відповідно до специфікації № 1 від 21.03.2023 позивач зобов`язався поставити покупцеві добриво органомінеральне рідке загальною вартістю 286865000 грн., ПДВ — 477500 грн. Відповідно до специфікації № 2 від 28.03.2023 зобов`язався поставити добриво азотно-фосфорно-калійне комплексне загальною вартістю 1864800 грн., ПДВ — 310800 грн. ( а.с. 22-23).  
30.03.2023 ОСОБА_1 уклав з СТОВ “Перемога” договір купівлі-продажу № 9 товарів кількість та вартість яких сторони визначають у Специфікаціях. Відповідно до  п. 2.3 договору розрахунки між сторонами здійснюються шляхом 100% попередньої оплати вартості партії товару у строк, визначений у рахунку-фактурі. Вартість партії товару є незмінною у разі 100% її попередньої оплати з дотриманням зазначеного строку ( а.с. 43-44). Відповідно до специфікації № 1 від 21.03.2023 позивач зобов`язався поставити покупцеві добриво органомінеральне рідке загальною вартістю 1378000 грн., ПДВ - 229666,66 грн.  (а.с. 43-45).
Відповідно до копії платіжної інструкції від 29.03.2023 ФГ “Зернова долина” на рахунок ФОП ОСОБА_1 за рахунком-фактурою від 28.03.2023 сплачено 1864799,80 грн, ПДВ - 310799,97 ( а.с 41). У цей же день 29.03.2023 позивачем складено податкову накладну № 12 на зазначені суми оплати 1864799,80 грн, у тому числі ПДВ - 310799,97 (а.с. 16).
Відповідно до копії платіжної інструкції від 31.03.2023 СТОВ “Перемога” на рахунок ФОП ОСОБА_1 за добриво рідке “КАС-актив” сплачено 1377999,79  грн, ПДВ - 229666,63 грн (а.с 70). 31.03.2023 позивачем складено податкову накладну № 13 на загальну суму 1377999,79  грн, у тому числі ПДВ - 229666,63 ( а.с. 18). 
Згідно з копіями квитанцій від 18.04.2023 та від 17.04.2023 реєстрація податкових накладних №12 та 13 зупинена у зв`язку з відповідністю платника податків ОСОБА_1 критеріям ризиковості платників податку. Йому запропоновано надати пояснення та копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних (а.с.  17,19).
Відповідно до витягу, наданого відповідачем, 27.04.2023 ОСОБА_1 надав пояснення та документи на їх підтвердження. Серед іншого надано договори з ФГ “Зернова долина” та СТОВ “Перемога” специфікації до них, рахунки-фактури, платіжні інструкції. Також були надані документи, якими підтверджується подальше постачання товарів за вказаними договорами, а також документи на підтвердження походження товарів у позивача, а саме договори, платіжні документи, видаткові, товарно-транспортні накладні, довіреності,  договори з перевізниками, акти надання послуг. 
Рішеннями комісії ГУ ДПС у Сумській області від 01.05.2023 № 8728568/3698907735 та від 02.05.2023 № 8738416/3698907735 у реєстрації податкових накладних № 12 та 13 відмовлено у зв`язку з наданням документів, складених з порушенням законодавства: у товарно-транспортних накладних не вказана адреса вантажоодержувача, у товарно-транспортних та у видатковій накладних не зазначено прізвище, ім`я та по батькові відповідальної особи отримувача товарів. Довіреність на отримання товарів Олійником Я.Е. видана на особу, яка не перебуває з ним у трудових відносинах  (а.с. 12-15, 90-91).
Не погодившись із вказаними рішеннями, ФОП ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції вважав, що оскаржувані рішення винесені відповідачем без належного з`ясування змісту господарських операцій та характеру правовідносин їх учасників, а висновок Комісії про недостатність для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних наданих позивачем документів є недоведеним, що є підставою для визнання протиправними та скасування рішення комісії ГУ ДПС у Сумській області про відмову реєстрації податкових накладних від 01.05.2023 № 8728568/3698907735 та від 02.05.2023 № 8738416/3698907735.
Враховуючи безпідставність відмови у реєстрації податкових накладних, з метою відновлення порушеного права позивача, суд вважав необхідним зобов`язати ДПС України зареєструвати у ЄРПН податкову накладну № 12 від 29.03.2023, складену позивачем, датою її фактичного подання на реєстрацію.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.
За змістом підпункту “а” пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України (далі за текстом ПК України, у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) об`єктом оподаткування є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.
Пунктом 187.1 статті 187 ПК України визначено, що датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.
Відповідно до абзацу 1 пункту 201.1 статті 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
Абзацами першим, другим пункту 201.10 статті 201 ПК України встановлено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Функціонування Єдиного реєстру податкових накладних відбувається в автоматизованому режимі за правилами, визначеними Порядком ведення єдиного реєстру податкових накладних, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 № 1246 (далі за текстом - Порядок № 1246).
Зокрема, пункт 12 Порядку № 1246 передбачає, що саме в автоматизованому режимі здійснюється перевірка одержаної від платника податків податкової накладної на предмет наявності підстав для зупинення реєстрації.
Згідно з пунктом 201.16 статті 201 ПК України реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.
Колегія суддів зазначає, що обставини зупинення реєстрації податкових накладних обов`язково підлягають дослідженню, оскільки є юридично значимими та такими, що тягнуть за собою прийняття в подальшому рішення про реєстрацію податкової накладної або відмову в реєстрації на підставі витребуваних документів у платника податку за результатами зупинення реєстрації.
Механізм зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування (далі за текстом ПН/РК) в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі за текстом ЄРПН, Реєстр), організаційні та процедурні засади діяльності комісій з питань зупинення реєстрації ПН/РК в Реєстрі, права та обов`язки їх членів затверджено Порядком № 1165, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).
За визначенням, наведеним у пункті 2 Порядку № 1165, автоматизований моніторинг відповідності податкової накладної/розрахунку коригування критеріям оцінки ступеня ризиків сукупність заходів та методів, що застосовуються контролюючим органом для виявлення ознак наявності ризиків порушення норм податкового законодавства за результатами проведення автоматизованого аналізу наявної в інформаційних системах контролюючих органів податкової інформації.
Відповідно до пункту 5 Порядку № 1165 платник податку, яким складено та/або подано для реєстрації в Реєстрі податкову накладну/розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряється щодо відповідності критеріям ризиковості платника податку (додаток 1), показникам, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку (додаток 2).
Податкова накладна/розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряються щодо відповідності відображених у них операцій критеріям ризиковості здійснення операцій (додаток 3).
Згідно з приписами пункту 7 Порядку № 1165 у разі встановлення за результатами автоматизованого моніторингу податкової накладної/розрахунку коригування відповідності відображених в них операцій хоча б одному критерію ризиковості здійснення операції, крім податкової накладної/розрахунку коригування, складених платником податку, який відповідає хоча б одному показнику, за яким визначається позитивна податкова історія, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється.
Платник податку отримує інформацію щодо податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрація яких зупинена, через електронний кабінет (пункт 8 Порядку № 1165).
Відповідно до пункту 10 Порядку № 1165 у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі контролюючий орган протягом операційного дня надсилає (в електронній формі у текстовому форматі) в автоматичному режимі платнику податку квитанцію про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, яка є підтвердженням зупинення такої реєстрації.
Згідно з пунктом 11 Порядку № 1165 у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються: 1) номер та дата складення податкової накладної/розрахунку коригування; 2) критерій (критерії) ризиковості платника податку та/або ризиковості здійснення операцій, на підставі якого (яких) зупинено реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, з розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку; 3) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для розгляду питання прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі або відмову в такій реєстрації.
Матеріалами справи підтверджено, що позивачем, за результатами розгляду надісланих податкових накладних, отримано ідентичні за змістом квитанції, в яких зазначено, що податкова накладна складена та подана платником податку, який відповідає пункту 8 Критеріїв ризиковості платника податку (додаток 1 Порядку).
Запропоновано надати пояснення та копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Додатково повідомлені показники щодо ПН № 12 від 29.03.2023 “D”=.7450 %, “Р”=1952036.51 та щодо ПН № 13 від 31.03.2023 “D”=.7450 %, “Р”=1952036.51.
Критерії ризиковості платника податку на додану вартість визначені у Додатку № 1 до Порядку № 1165.
Згідно з пунктом 8 Критеріїв ризиковості платника податку, останній відповідає такому критерію якщо у контролюючих органах наявна податкова інформація, яка стала відома у процесі провадження поточної діяльності під час виконання покладених на контролюючі органи завдань і функцій, що визначає ризиковість здійснення господарської операції, зазначеної в поданих для реєстрації податковій накладній/розрахунку коригування.
Аналіз пункту 8 Критеріїв ризиковості платника податку свідчить про те, що для того, аби встановити наявність у господарської операції такої ознаки мають існувати визначені цим пунктом передумови, а також для підтвердження відповідності господарської операції вказаному критерію слід навести обґрунтований розрахунок за цим критерієм, якому відповідає платник податку (підпункт 2 пункту 11 Порядку № 1165).
Разом з цим, з досліджених колегією суддів квитанцій встановлено, що другий відповідач, наводячи числові показники “D”, “Р”, не надає при цьому розрахунку за критерієм підпункту 2 пункту 11 Порядку № 1165, чим позбавляє платника податків можливості визначитися з переліком документів, які слід подати для усунення сумніву контролюючого органу у ризиковості здійснення господарської операції, зазначеної в поданій для реєстрації податковій накладній.
Відповідно до пункту 5 Порядку № 520 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), перелік документів, необхідних для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі, може включати: договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлено повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм і галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачено договором та/або законодавством.
При цьому, як підтверджується змістом пункту 5 Порядку № 520 передбачений цим пунктом перелік документів, необхідних для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі, не є вичерпним. В залежності від виду господарської операції, за наслідками якої подається податкова декларація для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних, а також відповідних договірних зобов`язань між суб`єктами господарювання, обсяг документів може бути відмінним.
Крім того, можливість надання платником податків вичерпного переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної до реєстрації в ЄРПН прямо залежить від чіткого визначення податковим органом конкретного виду критерію оцінки ступеня ризиків з зазначенням необхідності надання документів за вичерпним переліком відповідно до критерію зупинення реєстрації податкової накладної, а не довільно, на власний розсуд.
Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 3 листопада 2021 року у справі № 360/2460/20.
Відповідно до пункту 9 Порядку № 520 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) письмові пояснення та копії документів, подані платником податку до контролюючого органу відповідно до пункту 4 цього Порядку, розглядає комісія регіонального рівня.
За результатами розгляду поданих письмових пояснень та копій документів комісія регіонального рівня протягом 5 робочих днів, що настають за днем отримання пояснень та копій документів, поданих відповідно до пункту 4 цього Порядку:
або приймає рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі та надсилає його платнику податку в порядку, встановленому статтею 42 глави 1 розділу II Кодексу, за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку;
або направляє повідомлення про необхідність надання додаткових пояснень та / або документів, необхідних для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі (далі - Повідомлення), за формою згідно з додатком 2 до цього Порядку з пропозицією щодо надання платником податку додаткових пояснень та копій документів на підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/ розрахунку коригування;
або приймає рішення про відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі у разі надання платником податку копій документів, складених/оформлених із порушенням законодавства, та надсилає його платнику податку в порядку, встановленому статтею 42 глави 1 розділу II Кодексу, за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку.
Платник податку має право подати до контролюючого органу додаткові пояснення та копії документів на підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, протягом 5 робочих днів з дня, наступного за днем отримання Повідомлення.
За результатами розгляду поданих додаткових пояснень та копій документів комісія регіонального рівня протягом 5 робочих днів, що настають за днем їх отримання, приймає рішення про реєстрацію / відмову в реєстрації податкових накладних / розрахунків коригування в Реєстрі за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку.
Якщо платник податку не надав додаткових пояснень та копій документів на підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, комісія регіонального рівня приймає рішення про відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі протягом 5 робочих днів, що настають за днем граничного строку їх подання, визначеного абзацом шостим цього пункту.
Згідно з пунктом 10 Порядку № 520 Комісія регіонального рівня приймає рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Реєстрі у разі:
ненадання / часткового надання додаткових письмових пояснень та копій документів стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі, при отриманні Повідомлення;
та/або надання платником податку копій документів, складених/оформлених із порушенням законодавства.
Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що рішення комісії державної податкової служби повинно містити чітку підставу для відмови в реєстрації податкової накладної.
За результатами аналізу наведених норм Верховний Суд у постанові від 18 листопада 2021 року у справі № 380/3498/20 зазначив, що чинними нормативно-правовими актами наведено вичерпний перелік обставин, які можуть слугувати підставою для прийняття рішення про відмову у реєстрації податкових накладних.
Колегія суддів зауважує, що здійснення моніторингу відповідності податкових накладних/розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків є превентивним заходом, спрямованим на убезпечення від безпідставного формування податкового кредиту за операціями, що не підтверджені первинними документами або підтверджені платником податку копіями документів, які складені з порушенням законодавства. Здійснення моніторингу не повинно підміняти за своїм змістом проведення податкових перевірок як способу реалізації владних управлінських функцій податкового органу.
Така правова позиція вже неодноразово викладалась Верховним Судом у своїх рішеннях, зокрема, у постановах від 23 жовтня 2018 року у справі № 822/1817/18, від 21 травня 2019 року у справі № 0940/1240/18, від 20 серпня 2019 року у справі № 2540/3009/18.
Колегія суддів наголошує, що ФОП ОСОБА_1 має право укладати договори з будь-яким суб`єктом і визначати умови такого договору за домовленістю на власний розсуд, а будь-які сумніви контролюючого органу або віднесення позивача до переліку суб`єктів господарювання, які знаходяться на контролі ДПС України, повинні бути обґрунтовані належним чином та доведені в установленому законом порядку. Контролюючий орган має право здійснити податкову перевірку або будь-які інші заходи контролю у разі наявності на те законних підстав, однак підміняти такі перевірки рішеннями про зупинення реєстрації розрахунків коригування та про відмову у їх реєстрації, на думку колегії суддів, є проявом свавілля, що несумісно з принципами демократичного суспільства.
Загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як актів правозастосування, є їх обґрунтованість і вмотивованість, тобто наведення податковим органом конкретних підстав їх прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів їх прийняття.
Невиконання податковим органом законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акту індивідуальної дії призводить до його протиправності.
Аналогічний висновок наведено у постановах Верховного Суду від 23 жовтня 2018 року у справі № 822/1817/18, від 02 квітня 2019 року у справі № 822/1878/18.
Натомість, у квитанціях про зупинення реєстрації спірних податкових накладних не відображено сумнівів, пов`язаних з легальністю діяльності юридичної особи, які б вказували на ризиковість платника податку, та не наведено вичерпного переліку документів, який необхідно надати, що свідчить про необґрунтованість та невмотивованість такого рішення, оскільки позивач не міг передбачити відсутність яких саме документів може слугувати підставою для відмови в реєстрації податкової накладної.
Матеріалами справи підтверджено, що позивачем до податкового органу було надано повідомлення № 3 від 27.04.2023 про надання пояснень та копії документів щодо податкової накладної № 13 від 31.03.2023 та повідомлення № 2 від 27.04.2023 про надання пояснень та копії документів щодо податкової накладної № 12 від 28.03.2023, реєстрацію яких зупинено з додатками, зокрема: договір-заявка № 00000ГС від 07.04.2023, видаткова накладна № 24 від 03.04.2023, платіжна інструкція № 2125 від 31.03.2023, рахунок на оплату № 134 від 31.03.2023, пояснення, товарно-транспортні накладні, акти наданих послуг, паспорта якості, специфікації, рахунок № 3989 від 38.03.2023, платіжна інструкція № 17296 від 29.03.2023, видаткова накладна № 20 від 31.03.2023, довіреності та інші.
Дослідивши вказані документи, колегією суддів встановлено, що за фактом отримання передоплати за товар - добрива азотно-фосфатно-калійного комплексного NPK 10-20-20, на виконання умов договору купівлі-продажу № 7 від 21.03.2023, на загальну суму 1864799,80 грн, у тому числі ПДВ - 310799,97 грн, що підтверджується рахунком-рахунком фактурою № 16 від 28.03.2023 та платіжною інструкцією № 17296, позивач, вважаючи, що у нього виникло податкове зобов`язання відповідно до частини 1 статті 187 ПК України (за правилом першої події), керуючись пунктом 201.1 статті 201 ПК України, сформував на адресу контрагента ФГ «Зернова Долина» податкову накладну № 12 від 29.03.2023 на суму передоплати 1864799,80 грн, у тому числі ПДВ 310799,97 грн та подав її на реєстрацію.
Крім того, за фактом отримання передоплати за товар - добрива органо-мінерального універсального рідкого «КАС-актив» марки А (N-32), на виконання умов договору купівлі-продажу № 9 від 30.03.2023, на загальну суму 1377999,79 грн у тому числі ПДВ - 229666,63 грн, що підтверджується рахунком-фактурою № 17 від 30.03.2023 та платіжною інструкцією № 2125, позивач також вважав, що у нього виникло податкове зобов`язання та сформував на адресу контрагента СТОВ «Перемога» податкову накладну № 13 від 31.03.2023 та подав її на реєстрацію.
Колегія суддів зазначає, що вказані документи та пояснення стосовно здійсненої господарської операції позивачем були надані до Комісії Головного управління Державної податкової служби у Сумській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, що не заперечуються другим відповідачем, однак залишені поза увагою.
Суд апеляційної інстанції зауважує, що положеннями пункту 9 Порядку № 520 (в редакції, що була чинна на момент прийняття оскаржуваного рішення) контролюючому органу за результатами розгляду пояснень та документів, поданих платником на виконання вимог пункту 5 Порядку № 520, було надано право направити повідомлення про необхідність надання додаткових пояснень та / або документів, необхідних для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі (далі - Повідомлення), за формою згідно з додатком 2 до цього Порядку з пропозицією щодо надання платником податку додаткових пояснень та копій документів на підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/ розрахунку коригування.
Разом з цим, у даній справі, ГУ ДПС в Сумській області не скористалось таким правом та не направило ФОП ОСОБА_1 повідомлення про необхідність надання додаткових пояснень та/або документів, необхідних для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію ПН/РК в ЄРПН.
Водночас, незважаючи на вже подані позивачем документи, з посиланням на надання останнім копій документів, складених із порушенням законодавства, прийнято:  рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних № 8738416/3698907735 від 02.05.2023 та рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних № 8728568/3698907735 від 01.05.2023.
У рішенні № 8738416/3698907735 від 02.05.2023 у додатковій інформації зазначено: «невірне оформлення ТТН, а саме відсутні ПІБ та посада відповідальної особи вантажоодержувача ФГ «Зернова Долина», довіреність № 8 від 30.03.2023 видана на ОСОБА_2 , який не має трудових відносин з ФОП ОСОБА_1 .
У рішенні № 8728568/3698907735 від 01.05.2023 у додатковій інформації зазначено: «невірне оформлення ТТН, а саме в графі «пункт розвантаження» не вказана адреса вантажоодержувача, відсутні ПІБ та посада відповідальної особи вантажоодержувача (СТОВ «Перемога»), невірне оформлення видаткової накладної № 24 від 03.04.2023 та № 27 від 07.04.2023, а саме не вказані ПІБ та посада особи, яка отримала товар.
Надаючи оцінку покликанням контролюючого органу про те, що довіреність видана на особу, яка не перебуває у трудових відносинах із позивачем, суд апеляційної інстанції враховує, що у розумінні пункту 1 статті 9 Закону № 996-XIV довіреність сама по собі не є первинним документом і не фіксує факт здійснення господарської операції. 
З огляду на те, що з інших, наявних у розпорядженні контролюючого органу документів вбачається реальне виконання умов договору купівлі-продажу та факт здійснення розрахунків за продукцію, окремі неточності чи помилки в оформленні довіреності не можуть бути підставою для висновку про здійснення позивачем ризикових операцій.
Колегія суддів враховує, що документи, обумовлені правилами перевезень вантажів, зокрема, товарно-транспортна накладна, не є документами первинного бухгалтерського обліку, що підтверджують обставини придбання та продажу товарно-матеріальних цінностей. Відтак, відсутність ТТН, або недоліки в її оформленні, не можуть бути самостійною підставою для того, щоб вважати господарську операцією такою, що не відбулася, та відповідно унеможливлювати реєстрацію спірних податкових накладних.
Крім того, податкові накладні № 12 від 29.03.2023 та № 13 від 31.03.2023 були складені саме за фактом отримання передоплати за товар, що підтверджується відповідними платіжними інструкціями та рахунками фактури, а тому на етапі оформлення та подання їх на реєстрацію у платника податку взагалі був відсутній обов`язок із долучення таких документів, як ТТН та видаткові накладні. 
До того ж, в силу частини другої статті 9 Закону № 996-XIV, неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.
Колегія суддів враховує, що із наданих позивач документів вдається за можливе встановити зміст та обсяг господарської операції, а також сторін від імені яких складені такі документи, а тому наявність формальних недоліків не спричиняє їх нечинності як первинних документів.
При розгляді даної справи колегія суддів також враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 7 грудня 2022 року у справі № 500/2237/20, відповідно до якої контролюючий орган, приймаючи рішення про реєстрацію податкової накладної, не повинен здійснювати повний аналіз господарських операцій позивача на предмет їх реальності. Змістовна оцінка господарських операцій може бути проведена лише за результатом здійснення податкової перевірки платника податків, підстави та порядок проведення якої визначено нормами Податкового кодексу України. Предметом розгляду в цій справі є виключно стадія правильності та правомірності зупинення та відмови в реєстрації податкової накладної, а не реальність та товарність здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентом.
Варто зазначити, що відповідно до пункту 3 частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
У постанові Верховного Суду від 28 листопада 2022 року у справі № 826/6029/18 викладено правовий висновок, відповідно до якого у контексті вимог частини другої статті 2 КАС України нормативне обґрунтування прийнятого рішення та його співвідношення з фактичними обставинами не є формальною вимогою, оскільки суд має перевірити чи діяв суб`єкт владних повноважень, у тому числі (…) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
У цій справі Суд також вважає за необхідне звернути увагу на практику Європейського суду з прав людини (наприклад, рішення у справі “Suominen v. Finland”, заява № 37801/97, пункт 36), відповідно до якої орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень; принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень полягає у тому, щоб рішенням було прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.
Отже, критеріями обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень є: 1) логічність та структурованість викладення мотивів, що стали підставою для прийняття відповідного рішення; 2) пов`язаність наведених мотивів з конкретно визначеними нормами права, що становлять правову основу такого рішення; 3) наявність правової оцінки фактичних обставин справи (поданих документів, інших доказів), врахування яких є обов`язковим у силу вимог закону під час прийняття відповідного рішення; 4) відповідність висновків, викладених у такому рішенні, фактичним обставинам справи; 5) відсутність немотивованих висновків та висновків, які не ґрунтуються на нормах права.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12.09.2023 у справі № 420/14943/21.
Разом з цим, при прийнятті спірних рішень про відмову в реєстрації податкових накладних другим відповідачем не надано правової оцінки фактичним обставинам справи (поданим документам, іншим доказам), врахування яких є обов`язковим у силу вимог закону.
Колегія суддів зазначає, що суб`єкти владних повноважень, ухвалюючи рішення, якими, зокрема, обмежується права платника податків, повинні уникати надмірного формалізму. Обсяг документів, які надаються платниками податку на додану вартість з метою усунення сумнівів у контролюючих органів щодо легальності відповідної операції за наслідками якої складено податкову накладну, яку подано для реєстрації якої в ЄРПН, хоч і є визначеним у Порядку № 520, проте завжди є унікальним та залежить від організації господарських взаємовідносин між суб`єктами господарювання, змісту договірних відносин між такими, а також особливостями законодавчого врегулювання діяльності тієї чи іншої сфери бізнесу. Саме за результатами детального дослідження змісту документів (в тому числі договору), наданих на підтвердження інформації, зазначеної в податковій накладній, можливим є формування висновків щодо можливості чи неможливості реєстрації є ЄРПН податкової накладної, реєстрація якої була зупинена згідно із відповідною квитанцією.
Вказані висновки викладені у постанові Верховного Суду від 19 липня 2023 року у справі № 420/7850/22.
Колегія суддів враховує, що відповідно до сталої практики Верховного Суду в аналогічних спорах, при розгляді таких спорів судами, крім іншого, має бути встановлено настання обставин, якими обумовлено обов`язок платника податків скласти податкові накладні та зареєструвати їх в ЄРПН.
У постанові від 21 лютого 2023 року по справі № 2240/3271/18 Верховний Суд зауважив на тому, що предметом доказування при вирішенні вимог про зобов`язання податкового органу зареєструвати податкову накладну (у разі скасування рішення Комісії про відмову в реєстрації податкової накладної) мають бути встановленими обставини достатності документів для її реєстрації.
Такий же підхід продемонстровано Верховним Судом і у постанові від 27 квітня 2023 року по справі № 460/8040/20, у якій Суд висловився про те, що саме лише зазначення про відсутність документів не є достатньою підставою для відмови в реєстрації податкової накладної, оскільки контролюючим органом повинні бути вказані об`єктивні обставини, які перешкоджають реєстрації податкової накладної з урахуванням відсутності таких документів, при цьому, обов`язково повинна бути надана оцінка тим документам, що фактично подано платником податку.
В свою чергу, з настанням першої події, із визначених пунктом 187.1 статті 187 ПК України, зокрема, отримання передоплати за товар, що підтверджується відповідними платіжними інструкціями та рахунками-фактури, і було пов`язано складання спірних податкових накладних та подання їх на реєстрацію.
Таким чином, за встановлених у цій справі обставин колегія суддів дійшла висновку, що подані позивачем документи для реєстрації спірних податкових накладних підтверджують зазначені у них дані та є достатніми для прийняття рішення про реєстрацію в ЄРПН.
Суд вважає за доцільне наголосити, що прозорість адміністративних процедур є ефективним запобіжником державному свавіллю. Вмотивоване рішення демонструє особі, що вона була почута, дає стороні можливість апелювати проти нього. Лише за умови прийняття обґрунтованого рішення може забезпечуватися належний публічний та, зокрема, судовий контроль за адміністративними актами суб`єкта владних повноважень.
Про дотримання податковим органом вимог обґрунтованості під час прийняття відповідного акту індивідуальної дії свідчитиме належна мотивація його висновку, зокрема зі встановленням обставин, що мають значення для реєстрації ПН/РК, а також за умови посилання на докази, якими такі обставини можуть бути підтверджені, із зазначенням причин їх прийняття чи відхилення.
І навпаки, ненаведення мотивів прийнятих рішень “суб`єктивізує” акт державного органу та не дає змогу суду встановити дійсні підстави та причини, за яких цей орган прийшов саме до таких висновків, надати їм правову оцінку та встановити законність, обґрунтованість, пропорційність прийнятого рішення.
Суд також звертає увагу на те, що у випадку неконкретизації переліку документів у квитанції про зупинення реєстрації ПН платник податків перебуває у стані правової невизначеності, що позбавляє його можливості надати контролюючому органу необхідний в розумінні суб`єкта владних повноважень пакет документів, а для контролюючого органу, відповідно, створюються передумови для можливого прояву негативної дискреції прийняття рішення про відмову в реєстрації ПН.
Зупинення реєстрації податкових накладних не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також прийняття негативного для платника податків рішення без зазначення конкретних мотивів, дає підстави для висновку про необхідність відновлення порушеного права позивача шляхом скасування рішень про відмову в реєстрації податкових накладних.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 10 квітня 2020 року у справі № 819/330/18.
Водночас, позивачем своєчасно, за встановленою формою та в повному обсязі, відповідно до приписів пункту 6 Порядку № 1165, пункту 5 Порядку № 520 і підпунктів 201.16.1, 201.16.2. пункту 201.16. статті 201 ПК України подано до ГУ ДПС у Сумській області інформацію та документи, які підтверджують здійснення господарських операцій та є достатніми для прийняття рішення про реєстрацію спірних податкових накладних.
Колегія суддів зауважує, що в силу частини 2 статті 2 КАС України будь-які рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, містити конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.
ГУ ДПС у Сумській області під час судового розгляду справи не доведено наявності достатніх підстав для зупинення та відмови в реєстрації спірних ПН в ЄРПН.
З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, колегія суддів вважає, що ГУ ДПС у Сумській області при прийнятті рішень про відмову в реєстрації податкових накладних діяло необґрунтовано, без урахування всіх обставин, що мали значення для прийняття такого рішення, не на підставі та не у спосіб, що передбачені ПК України, без дотримання вимог частини 2 статті 2 КАС України, а тому наявні підстави для визнання їх протиправними та скасування, що зумовлює задоволення позовних вимог в цій частині.
Як установлено пунктами 19, 20 Порядку № 1246 податкова накладна та/або розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструється у день настання однієї з таких подій: прийняття в установленому порядку та набрання чинності рішенням про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування; набрання рішенням суду законної сили про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування (у разі надходження до ДПС відповідного рішення); неприйняття та/або відсутність реєстрації в установленому порядку рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування.
Внесення відомостей до Реєстру на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, здійснюється з дотриманням вимог цього Порядку. При цьому, вимоги абзацу десятого пункту 12 цього Порядку не застосовуються до податкової накладної та/або розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено в установленому порядку.
Датою внесення відомостей до Реєстру вважається день, зазначений в рішенні суду, або день набрання законної сили таким рішенням.
Колегія суддів наголошує, що спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, що виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.
Зазначена позиція повністю кореспондується з висновками Європейського суду з прав людини, відповідно до яких обираючи спосіб захисту порушеного права слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка вимагає щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності “небезпідставної заяви” за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менш, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути “ефективним” як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі “Афанасьєв проти України” від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).
Отже, “ефективний засіб правого захисту” в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату.
Згідно з положеннями рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № (80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів Ради Європи 11 березня 1980 року, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Таким чином, дискреція – це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями – органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта.
На законодавчому рівні поняття “дискреційні повноваження” суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.
Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.
У справі, що переглядається, умови, за наявності яких контролюючий орган зобов`язаний був зареєструвати спірну податкову накладну були виконані позивачем, а тому у другого відповідача був лише один вид правомірної поведінки зареєструвати таку накладну. За законом у контролюючого органу не було вибору між декількома можливими правомірними рішеннями.
Зважаючи на те, що обставини, які слугували підставами для відмови в реєстрації спірних податкових накладних, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду в суді першої та апеляційної інстанцій, колегія суддів вважає, що належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання Державної податкової служби України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну ФОП ОСОБА_1 № 12 від 29.03.2023 датою її фактичного подання.
Згідно з частиною 1 статті 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
За визначенням, наведеним у статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми процесуального права.
Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.
Керуючись ч. 4 ст. 229, ч. 4 ст. 241, ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -   

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Сумській області - залишити без задоволення.
Рішення  Сумського окружного адміністративного суду від 25.10.2024 по справі № 480/7084/23 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		Т.С. Перцова 	
Судді	   	Я.М. Макаренко    С.П. Жигилій