ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 548/1377/24  Номер провадження 22-ц/814/899/25	Головуючий у 1-й інстанції Старокожко В.П.  Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 лютого 2025 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справах: головуючого – судді Карпушина Г.Л.; суддів Бутенко С.Б., Чумак О.В., при секретарі судового засідання Буйновій О.П., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційними  скаргами ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , Акціонерного товариства "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК'' на рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 16 жовтня 2024 року у справі за позовом Акціонерного товариства "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК'' до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:
У червні 2024 року АТ «Креді Агріколь Банк» звернувся до суду із вказаним позовом до ОСОБА_2 , в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за комплексним договором № 1/4107906 (надалі Кредитний договір) від 13.05.2021 у розмірі 429370,76 грн, а також вирішити питання судових витрат.
В обґрунтування позову вказував, що відповідно до кредитного договору, відповідачці надано кредит на споживчі потреби. Всі умови щодо надання кредиту, обслуговування та погашення заборгованості за кредитом, згідно з Договором, визначені в Правилах надання споживчого кредиту в АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» та умовах страхування життя Позичальника (надалі Правила), які є публічною та невід`ємною частиною цього Договору та розміщені на офіційному сайті Банку: www.credit-agricole.ua.
Зазначав, що відповідно до умов кредитного договору ОСОБА_2 отримала кредит у сумі 500 000,00 грн строком з 13.05.2021 до 12.05.2025.
Проте, відповідачем порушено умови кредитного договору, а саме не повертається кредит у строки/терміни, передбачені графіком, не сплачуються проценти/прострочені проценти за користування кредитом та комісія/прострочена комісія у строки/терміни, передбачені Кредитним договором.
Вказував, що з метою досудового врегулювання спору позивач надсилав відповідачці лист-вимогу про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором. Проте заборгованість станом на час подачі позову не погашено.
Враховуючи викладене, просив стягнути заборгованість за кредитним договором, яка станом на 09.05.2024 року складає 429370,76 грн.
Рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 16 жовтня 2024 року позов Акціонерного товариства "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК'' до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь АТ "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК'' заборгованість за кредитним договором № 1/4107906 від 13.05.2021 в сумі 320120 (триста двадцять тисяч сто двадцять) грн 76 коп, з яких: 177258,85 грн - строкова заборгованість, 62345,20 грн - прострочена заборгованість, 35456,52 грн - прострочені відсотки, 2096,54 грн - нараховані відсотки, 42963,65 грн - сума реструктуризації по простроченим відсоткам.
Вирішено питання судових витрат.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
З вказаним рішенням суду не погодився ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 та подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення районного суду та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову слід відмовити.
В обгрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що ОСОБА_2 заперечує факт отримання кредитних коштів. Вказує, що платіжна інструкція не може бути належним доказом, який підтверджує факт отримання кредитних коштів ОСОБА_2 , оскільки дана платіжна інструкція доводить лише факт перерахунку коштів між рахунками відповідача.
Зазначає, що позивачем до кредитної заборгованості включено суму комісії за користування кредитом, сформовану виходячи з нікчемних положень договору. Окрім того зазначає, що позивачем не обґрунтована сума заборгованості за кредитним договором.
Також вказує, що самостійною підставою для відмови у задоволенні позову є те, що Правила надання споживчого кредиту та умови страхування життя позичальника не підписані відповідачем, зазначені умови та правила не є частиною договору, та викладені в них істотні умови договору, а саме: строк кредитування, згода на зміну процентної ставки Банком в односторонньому порядку, нарахування неустойки, не є частиною договору.
Окрім того, прозивачем до позовної заяви приєднано Вимогу щодо дострокового виконання боргових зобов`язань за Комплексним договором № 1/4107906 від 134.05.2021 року №10451/4323 від 26.09.2023 року. Разом з тим, дана вимога не отримана відповідачем. Будь-які підтвердження направлення такої вимоги на адресу відповідача, банком не надано.
Також, із вказаним рішенням суду не погодився АТ «Креді Агріколь Банк» та подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення районного суду та ухвалити нове рішення, яким позов здовольнити в повному обсязі.
В обгрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що рішення в частині відмови в задоволенні стягнення комісії є незаконним та необґрунтованим, оскільки у паспорті споживчого кредиту, підписаного відповідачем, в тому числі зазначено комісію за обслуговування кредитної заборгованості – 1.15 % щомісячно, від початкової суми кредиту.
Вказує, що згідно п.2.3 кредитного договору встановлено, що підписання договору позичальником, підтверджує, що останній отримав від Банку всю інформацію, визначену ЗУ «Про споживче кредитування». Враховуючи викладене, позивач вважає, що ним застосовано законну комісію за обслуговування кредитної заборгованості.
13.01.2025 року від АТ «Креді Агріколь Банк» надійшов відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в якому банк просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення районного суду без змін.
05.02.2025 року від ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу АТ «Креді Агріколь Банк», в якому представник відповідач просить апеляційну скаргу банку залишити без задоволення. Окрім того надійшла відповідь на відзив апеляційної скарги АТ «Креді Агріколь Банк», в якій представник відповідача посилаючись на те, що ОСОБА_2 не отримувала кредиту, просив відмовити в задоволенні позову.
Судове засідання в суді апеляційної інстанції призначалося з викликом учасників справи. На момент розгляду справи був присутній представник відповдача, інші особи, які брали участь в розгляді справи, будучи належним чином та завчасно повідомленими про час і місце слухання справи, в судове засідання не з`явилися.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів, приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.
У відповідності з ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. 
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
За змістом ст. 374 ч. 1 п. 2 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно із ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Районним судом встановлено та вбачається із матеріалів справи, що 13.05.2021 АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК»  та ОСОБА_2 на підставі заяви-анкети № 0100149-19042021-0021 на отримання готівкового кредиту "Свобода" /а.с. 34/, що підписана останньою, у письмовій формі уклали Комплексний договір № 1/4107906 (надалі Кредитний договір).
Згідно п.1.2 Кредитного договору, кредит надається Відповідачу на споживчі потреби. Всі умови щодо надання кредиту, обслуговування та погашення заборгованості за кредитом, згідно з Договором, визначені в Правилах надання споживчого кредиту в АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» /а.с. 41-45/ та умовах страхування життя Позичальника (надалі - Правила), які є публічною та невід`ємною частиною цього Договору, та розміщені на офіційному сайті Банку: www.credit-agricole.ua.
Відповідач шляхом підписання цього Договору, підтверджує, що вона у письмовій формі у повному обсязі отримала від Банку інформацію, визначену Законом України «Про споживче кредитування» та/або іншими нормативно-правовими актами, що регулюють це питання (п. 2.3 Кредитного договору); в день укладення Договору особисто отримала свій примірник Договору, умови цього Договору й зрозумілі, з Правилами і тарифами Банку ознайомлений, приймає та погоджується (п. 4.5 Кредитного договору); ій доукладення Договору Банком надано інформацію, яка визначена ч.2ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» (п.4.5 Кредитного договору).
Відповідно до умов кредитного договору № 1/4107906 від 13.05.2021 ОСОБА_2 тримала кредит у сумі 500 000,00 грн строком з 13.05.2021 до 12.05.2025.
Згідно паспорту кредиту сума (ліміт кредиту) становить 500000,00 грн, строк кредитування 48 місяців, процентна ставка - 15 відсотків річних, фіксована, комісія за відкриття поточного рахунку 80,00 грн; комісія за обслуговування кредитної заборгованості становить 1,15 % від початкової суми кредиту, сплачується щомясячно у гривні.
Пам`ятка клієнту за кредитним договором № 1/4107906 від 13.05.2021 містить умови кредитування та інформацію щодо дострокового погашення кредиту, варіантів погашення кредиту, додаткових можливостей для позичальника, приклад заповнення платіжного документа при погашенні кредиту через відділення інших банків.
Із матеріалів справи вбачається, що всі вище перелічені документи завірені підписом відповідача. 
Згідно копії платіжної інструкції № 36664484-1 від 13.05.2021 (3-й примірник) Банком перераховано кошти в сумі 500000,00 грн на рахунок ОСОБА_2 , призначення платежу - надання кредиту згідно кредитного договору № 1/4107906 від 13.05.2021, платник ОСОБА_2 . 
Із виписки по рахунку ОСОБА_2 вбачається, що за період з 13.05.2021 по 09.05.2024, позивачем здійснювалися нарахування за вищевказаним кредитом, відповідачкою періодично було внесено кошти на погашення тіла кредиту, відсотків за користування ним та комісії.
Згідно розрахунку заборгованості станом на 09.05.2024 наявна заборгованість у розмірі 429 370,76 грн., що складається з: сторокової заборгованості – 177258,85 грн; простроченої заборгованості – 62345,20 грн; прострочених відсотків – 35456,52 грн; простроченої комісії – 57500 грн; загальної суми реєструктуризації по простроченій комісії – 46000 грн; загальна сума реєструктуризації по простроченим відсоткам; - 42963,65 грн; комісії – 5750 грн; відсотків 2096,54 грн.
26.09.2023 року АТ « Креді Агріколь Банк» направило ОСОБА_2 лист-вимогу № 10451/4323 про необхідність дострокового погашення заборгованості за кредитним договором. Відповідно до копії рекомендованого повідомлення про вручення поштових відправлень, надісланих 28.09.2023 відповідачці за адресою АДРЕСА_1 позивачем, останнє було повернуто на адресу відправника у зв`язку із відмовою адресата від отримання.
Згідно копії заяви ОСОБА_2 від 12.04.2024, яка була направлена АТ "Креді Агріколь Банк", остання прохає його не звертатися до суду через навність у неї простроченої заборгованості за кредитним договором № 1/4107906 від 13.05.2021 у зв`язку із тим, що на 11.04.2024 вона вже сплатила частину простроченої заборгованості у розмірі 40000,00 грн, а до 08.05.2024 планує погасити залишок заборгованості або скористатися програмою прощення відсотків по комісії у разі сплати 10% тіла кредиту.
Задовольняючи частково позов, районний суд виходив з того, що оскільки позивачем вчинено всі дії, які залежали від нього для отримання відповідачем вимоги про погашення боргу, та у зв`язку із невиконням своїх зобов`язнь відповідачем, банк має право на стягнення такої заборгованості. Відмовляючи в задоволенні вимог в частині стягнення комісії, районний суд виходив з того, що такі послуги відповідно до ЗУ «Про споживче кредитування» повинні надаватися безкоштовно, а тому відсутні підстави для її задоволення.
Проте, колегія судді не може погодитись з таким висновком районного суду з огляду на наступне.
Відповідно до статей 526, 530, 610, частини першої статті 612 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).
Так, згідно частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.
Відповідно до частини четвертої статті 16 Закону України від 15 листопада 2016 року № 1734-VIII «Про споживче кредитування» у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит.
Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені.
Якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - 60 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність.
Аналіз частини четвертої статті 16 Закону № 1734-VIII дає можливість зробити висновок, що головною умовою для звернення кредитодавця до суду з позовом про дострокове стягнення споживчого кредиту є письмове повідомлення, що дає можливість боржнику виконати вимогу кредитодавця протягом строку, встановленого в договорі чи Законі, після чого кредитодавець позбавляється права вимагати повернення кредиту достроково.
Загальний зміст поняття «повідомлення» передбачає не тільки направлення відомостей, з якими особу слід ознайомити, а й отримання цією особою зазначених відомостей (див. постанови Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі № 344/3627/16-ц (провадження № 61-21032св18), від 03 червня 2020 року у справі № 359/8181/18 (провадження № 61-22164св19)).
Постановою Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року та постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 червня 2023 року у справі № 638/13683/15-ц сформовано правові висновки, що порушення позивачем визначеного кредитними договорами порядку направлення юридично значимих повідомлень, факт отримання яких адресатами суди не встановили, не може мати наслідком покладення на відповідачів тягаря дострокового погашення заборгованості за кредитними договорами.
На підтвердження направлення відповідачу повідомлення-вимоги від 26.09.2023 № 10451/4323 щодо необхідність погашення заборгованості за кредитним договором, позивачем надано суду копії поштових повідомленя, які повернулися без вручення відповідачу, а тому факту належного повідомлення відповідача про порушення умов договору про споживчий кредит не доводять.
Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів вручення відповідачу письмового повідомлення відповідно до вимог статті 16 Закону України «Про споживче кредитування», тому висновки суду першої інстанції про наявність підстав для дострокового стягнення коштів за споживчим кредитом, строк сплати яких ще не настав, є помилковими та не відповідають встановленим фактичним обставинам справи. Надана суду заява відповідача від 12.04.2024 на адресу банку, не є доказом отримання останньою вказаної вище вимоги, оскільки зважаючи на час її подання та її зміст, відсутній зв`язок між вказаними документами.
Враховуючи, що право кредитора на дострокове стягнення в судовому порядку заборгованості за кредитним договором має передувати реалізація ним права вимоги дострокового виконання основного зобов`язання, у відповідача ОСОБА_2 не виник обов`язок дострокового повернення всієї суми грошових коштів за кредитним договором, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що банком було завчасно направлені вимоги про дострокове повернення кредиту, а відповідачем такі вимоги було отримано.
На вказане, районний суд уваги не звернув та дійшов помилковго висновку про наявність підстав для дострокового стягнення кредитної заборгованості.

Окрім того районний суд дійшов передчасного висновку щодо необґрунтованості стягення комісії, з огляду на наступне.
Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 13.07.2022 у справі №496/3134/19 дійшла такого висновку: «10.06.2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
Положення ч.1 і 2, 5 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними, проте, враховуючи ультраактивну форму дії Закону України «Про захист прав споживачів», визначені ним наслідки включення до договору споживчого кредиту умови, якою встановлено плату за надання інформації щодо кредиту, підлягають перевірці на відповідність змісту положень Закону України «Про споживче кредитування».
Відповідно до п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Відповідно до ч.2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
На виконання вимог, у тому числі п.4 ч.1 ст.1 та ч.2 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування», Правління Національного банку України постановою від 08.06. 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».
Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.
Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).
Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, уключаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.»
Відповідно до Паспорту споживчого кредиту інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит, який разом з кредитним договором складають єдиний договір, визначено всі його істотні умови, зазначено, що комісія за обслуговування поточної заборгованості сплачується щомісячно 1.15 % від суми кредиту. Крім того, у паспорті споживчого кредиту зазначено, що споживач підтверджує отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи з обраних умов кредитування.
Отже, умови кредитного договору, якими передбачено сплату комісії за видачу кредиту, відповідають вимогам чинного Закону України «Про споживче кредитування», Правилам розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, затвердженим постановою правління Національного банку України від 08 червня 2017 року №49.
Підписанням договору від № 1/4107906 від 13.05.2021 та Паспорту споживчого кредиту без будь-яких застережень відповідач підтвердила, що вона обізнана та погодилася з усіма умовами договору. Таким чином, вимоги банку в цій частині є обґрунтованими.
Враховуючи вищевикладене, банк не набув відповідного права на погашення позичальником достроково всієї кредитної заборгованості. Разом з тим, позивач має право на стягнення з відповідача простроченої заборгованості в межах заявлених позовних вимог.
Схожі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 17 січня 2022 року у справі № 1519/2-4141/11 (провадження № 61-5104св21), від 02 лютого 2022 року у справі № 755/11307/17 (провадження № 61-14700св21).
Згідно розрахунку заборгованості станом на 09.05.2024 наявна заборгованість у розмірі 429 370,76 грн., що складається: з сторокової заборгованості – 177258,85 грн; простроченої заборгованості – 62345,20 грн; прострочених відсотків – 35456,52 грн; простроченої комісії – 57500 грн; загальної суми реєструктуризації по простроченій комісії – 46000 грн; загальна сума реєструктуризації по простроченим відсоткам; - 42963,65 грн; комісії – 5750 грн; відсотків 2096,54 грн.
З урахуванням наведеного, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача АТ « Креді Агріколь Банк» підлягає стягненню прострочена заборгованість за кредитним договором, яка виникла станом на 09 травня 2024 року, у загальному розмірі 155301,72 грн, у тому числі прострочена заборгованість за кредитом у розмірі 62345,20 грн та прострочені проценти за користування кредитом 35456,52 грн, простроченої комісії – 46000 грн.        
Таким чином, доводи апеляційних скарг є частково обґрунтованими, а рішення суду першої інстанцій в частині дострокового стягнення кредиту на підставі частини другої статті 1050 ЦК України підлягає зміні з вищевикладених підстав. 
В іншій частині доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та відхиляються апеляційним судом як безпідставні, такі, що суперечать фактичним обставинам справи та нормам права, які регулюють кредитні правовідносини.
Судом першої інстанції вірно встановлено та не спростовано ОСОБА_2 , що спірний кредитний договір містить підпис позичальника, цей договір не визнаний судом недійсним та з огляду на презумпцію правомірності правочину (стаття 204 ЦК України) та обов`язковість договору (стаття 629 ЦК України), підлягає виконанню сторонами.
Посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_2 на те, що кошти за кредитним договором не були надані, не заслуговують на увагу та спростовуються матеріалами справи.
Укладений із дотриманням обов`язкової письмової форми, відповідно до вимог частини першої статті 1055, частин першої, другої статті 207 ЦК України, кредитний договір № 1/4107906 від 13.05.2021 року містить умови щодо розміру та типу процентної ставки за користування кредитом - щомісячно 15% , 1.15% - комісійної винагороди за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно, що спростовує доводи апеляційної скарги про відсутність погодження між кредитодавцем та позичальником умов кредитного договору.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення районного суду слід змінити, зменшивши суму заборгованості, яка підлягає стягненню з    ОСОБА_2 до 155301,72 грн, з вищевикладених мотивів.
Керуючись ст.ст.367,376, 382-38 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційні скарги ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 та Акціонерного товариства "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК'' на рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 16 жовтня 2024 року - задовольнити частково.
Рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 16 жовтня 2024 року - змінити, зменшивши суму заборгованості, яка підлягає стягненню з     ОСОБА_2 до 155301,72 грн, з мотивів викладених у мотивувальній частині цієї постанови.
       В іншій частині рішення суду – залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 06 лютого 2025 року.

Головуючий суддя : __________________________ Г.Л. Карпушин

Судді: __________________ С.Б. Бутенко ____ _______________ О.В. Чумак