ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 січня 2025 року	Львів	Справа № 260/4283/24 пров. № А/857/17944/24	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді:                                                    Кухтея Р.В.
суддів:                                                                         Носа С.П., Шевчук С.М.
розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - Дзундзи Юрія Романовича на ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 08 липня 2024 року про повернення позовної заяви (постановлена головуючою-суддею Калинич Я.М. в порядку письмового провадження у м. Ужгороді) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
                                                   в с т а н о в и в : 
Дзундза Ю.Р. звернувся в інтересах ОСОБА_1 із адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі - в/ч НОМЕР_1 , відповідач), в якому просив визнати протиправною бездіяльність в/ч НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення з 01.12.2015 по день фактичної виплати 29.02.2024 та зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення з 01.12.2015 по день фактичної виплати 29.02.2024.
Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 08.07.2024 позовну заяву було повернуто позивачу.
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, представник позивача Дзундза Ю.Р. подав апеляційну скаргу, в якій через порушення норм процесуального права просить її скасувати, а справу передати на розгляд суду першої інстанції.
В обґрунтування доводів апеляційна скарги зазначає, що висновки суду першої інстанції про відсутність електронного цифрового підпису представника позивача при поданні позовної заяви є хибними, а ухвала в свою чергу є необґрунтованою, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі. Крім того, суд першої інстанції при вирішенні питання відкриття провадження по справі не повністю дослідив матеріали справи та безпідставно повернув позовну заяву, зазначивши, що у матеріалах справи відсутній оригінал позовної заяви, підписаний електронним цифровим підписом. Проте, судом першої інстанції не взято до уваги, що до підсистеми “Електронний Суд” неможливо зайти без застосування електронного цифрового підпису та надіслати будь-який документ до суду без застосування електронного цифрового підпису.
Відповідач не скористався правом подачі відзиву на апеляційну скаргу у встановлений судом строк.
Відповідно до частини 2 статті 312 КАС України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зокрема, щодо повернення заяви позивачеві, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).
Відповідно до ч.1,2 ст.308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Постановляючи ухвалу про повернення позову, суд першої інстанції, з посиланням на п.3 ч.4 ст.169 КАС України, зазначив, що позовна заява не була сформована за допомогою підсистеми “Електронний суд”, а додана до заяви як додаток, в порушення вимог п.26 Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи та п.12 Інструкції користувача Електронного кабінету ЄСІТС, що свідчить про використання представником позивача не передбаченого чинним процесуальним законодавством способу звернення до суду з позовною заявою. Суд першої інстанції дійшов висновку, що подана до суду позовна заява не підписана, а тому підлягає поверненню.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні по справі матеріали та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати, а справу передати на розгляд суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Відповідно до п.3 ч.4 ст.169 КАС України, яку застосував суд першої інстанції постановляючи оскаржувану ухвалу, позовна заява повертається позивачеві, якщо позов подано особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.
Тобто, для застосування вказаної норми визначальним є встановлення судом, зокрема, факту, що позовна заява не підписана або підписана особою, яка не має права її підписувати.
Суд першої інстанції, повертаючи позовну заяву, виходив з того, що позовна заява не була сформована за допомогою підсистеми “Електронний суд”, а додана до заяви як додаток, чим порушено вимоги п.26 Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи та п.12 Інструкції користувача Електронного кабінету ЄСІТС, а тому така позовна заява вважається не підписаною.
Проте, колегія суддів вважає, що до таких висновків суд першої інстанції дійшов з порушенням норм процесуального права, виходячи з наступного.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, сформованої у постанові від 04.12.2019 по справі №826/550/18, повернення заяв, скарг за наявності процесуальних можливостей перевірити повноваження особи під час розгляду справи ставить під загрозу дотримання завдань адміністративного судочинства, закріплених у ч.1 ст.2 КАС України.
Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що позовна заява у цій справі подана в електронному вигляді через підсистему ЄСІТС “Електронний суд” та підписана електронно-цифровим підписом Дзундзою Ю.Р., який має повноваження за довіреністю від 15.01.2022, виданою ОСОБА_1 (позивач) на ОСОБА_2 та посвідченою державним нотаріусом Першої Ужгородської державної нотаріальної контори Когутич І.І., зареєстровано в реєстрі за №2-11 (а.с.26-27).
Відповідно до ч.1, 2 ст.57 КАС України, представником у суді може бути адвокат або законний представник. У справах незначної складності та в інших випадках, визначених цим Кодексом, представником може бути фізична особа, яка відповідно до частини другої статті 43 цього Кодексу має адміністративну процесуальну дієздатність.
Частиною сьомою статті 59 КАС України передбачено, що у разі подання представником заяви по суті справи в електронній формі він може додати до неї довіреність або ордер в електронній формі, підписані електронним підписом відповідно до Положення про ЄСІТС та/або положень, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).
Таким чином, позов від фізичної особи може бути поданий представником за нотаріально посвідченою довіреністю і така може бути надана в електронній формі разом із поданою в електронній формі позовною заявою.
Щодо висновку суду першої інстанції про використання представником позивача не передбаченого чинним процесуальним законодавством способу звернення до суду з позовною заявою, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч.4, 6 ст.18 КАС України, єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система відповідно до закону забезпечує обмін документами (надсилання та отримання документів) в електронній формі між судами, між судом та учасниками судового процесу, а також фіксування судового процесу і участь учасників судового процесу у судовому засіданні в режимі відеоконференції. Адвокати, нотаріуси, приватні виконавці, судові експерти, державні органи та органи місцевого самоврядування, суб`єкти господарювання державного та комунального секторів економіки реєструють офіційні електронні адреси в ЄСІТС в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої офіційні електронні адреси в ЄСІТС в добровільному порядку.
Згідно абз.2, 3 ч.8 ст.18 КАС України, особи, які зареєстрували офіційні електронні адреси в ЄСІТС, подають процесуальні та інші документи, письмові та електронні докази, вчиняють інші процесуальні дії в електронній формі виключно за допомогою ЄСІТС, з використанням власного електронного підпису, прирівняного до власноручного підпису відповідно до Закону України “Про електронні довірчі послуги”, якщо інше не визначено цим Кодексом.
Особливості використання електронного підпису в ЄСІТС визначаються Положенням про ЄСІТС та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).
Рішенням Вищої ради правосуддя №1845/0/15-21 від 17.08.2021 було затверджено Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) ЄСІТС.
Відповідно до вказаного Положення (в редакції, чинній на час звернення представника позивача до суду), користувач ЄСІТС - особа, яка пройшла процедуру реєстрації в підсистемі “Електронний кабінет”, пройшла автентифікацію та якій наданий доступ до підсистем ЄСІТС відповідно до її повноважень (п 5.6).
ЄСІТС забезпечує обмін документами та інформацією (надсилання та отримання документів та інформації, спільна робота з документами) в електронній формі між судами, іншими органами та установами в системі правосуддя, учасниками судового процесу, а також проведення відеоконференції в режимі реального часу (п 6.5).
Відповідно до п.8, 9 Положення, підсистема “Електронний кабінет” - підсистема ЄСІТС, захищений вебсервіс, що має офіційну адресу в інтернеті, який забезпечує процедуру реєстрації користувачів в ЄСІТС, а також подальшу автентифікацію таких осіб з метою їх доступу до підсистем (модулів) ЄСІТС у межах наданих прав.
Доступ користувачів до підсистем (модулів) ЄСІТС, крім Електронного кабінету, також може забезпечуватися за допомогою сервісу обміну даними між відповідними підсистемами (модулями) ЄСІТС та іншими інформаційними системами.
Процедура реєстрації в ЄСІТС (реєстрація Електронного кабінету, реєстрація офіційної електронної адреси) передбачає проходження запропонованої засобами Електронного кабінету процедури реєстрації з використанням кваліфікованого електронного підпису, та внесенням контактних даних особи, зокрема адреси електронної пошти, номера телефону (в тому числі мобільного), зазначенням інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику.
Користувачі зобов`язані вносити повну та актуальну інформацію в Електронний кабінет в обсязі, визначеному функціональними можливостями ЄСІТС, невідкладно після створення, отримання або зміни такої інформації.
Відповідно до абз.1 п.11 Положення, процедура реєстрації Електронного кабінету фізичної особи та фізичної особи - підприємця здійснюється з використанням кваліфікованого електронного підпису такої особи.
Відповідно до п.13, 16 Положення, для автентифікації в Електронному кабінеті користувач використовує чинний сертифікат відкритого ключа та особистий ключ кваліфікованого електронного підпису, що зберігається на захищеному носії особистих ключів або на звичайному носії інформації. Процесуальні документи та докази можуть подаватися до суду в електронній формі, а процесуальні дії - вчинятися в електронній формі виключно за допомогою ЄСІТС з використанням власного кваліфікованого електронного підпису, прирівняного до власноручного підпису, за винятком випадків, передбачених процесуальним законом.
Підсистема “Електронний суд” - підсистема ЄСІТС, що забезпечує можливість користувачам у передбачених законодавством випадках відповідно до наявних технічних можливостей підсистеми ЄСІТС реалізованого функціоналу створювати та надсилати в електронному вигляді процесуальні чи інші документи до суду, інших органів та установ у системі правосуддя, а також отримувати інформацію про стан і результати розгляду таких документів чи інші документи (п.24 Положення).
Відповідно до п.27 Положення, до створених в Електронному суді документів користувачі можуть додавати інші файли (зображення, відеофайли тощо). Відповідні додані файли (додатки) підписуються кваліфікованим електронним підписом користувачів разом зі створеними в Електронному суді документами, до яких вони додаються.
Технічні вимоги щодо форм електронних документів та їхніх додатків, обмеження щодо їхнього розміру, формату та інших характеристик встановлюються Інструкцією користувача Електронного суду.
Таким чином, законодавцем надано сторонам та учасникам справи альтернативне право звернення до суду із позовними заявами, в електронній формі (з обов`язковою реєстрацією офіційної електронної адреси (Електронного кабінету) та підписанням вказаних документів власним електронним підписом) або в паперовій формі (з обов`язковим скріпленням вказаних документів власноручним підписом учасника справи (його представника).
Аналогічний висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 10.02.2021 по справі №9901/335/20 та від 01.07.2021 по справі №9901/76/21.
Згідно листа Державної судової адміністрації України №15-17888/21 від 04.10.2021, кваліфікований електронний підпис, накладений на документи, що надсилаються до суду з використанням підсистеми “електронний суд”, перевіряється автоматично засобами цієї підсистеми.
Проаналізувавши наведені вище норми, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що подання будь-якого документа, зокрема позовної заяви, через підсистему ЄСІТС “Електронний суд” обов`язково передбачає накладення електронного цифрового підпису, дійсність якого перевіряється системою автоматично.
Суд першої інстанції дійшов висновку, що позовна заява подана представником позивача через підсистему ЄСІТС “Електронний суд” з порушенням вимог Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) ЄСІТС та Інструкції користувача Електронного кабінету ЄСІТС, а саме - шляхом додавання до додатку сканованої копії позовної заяви, яка містить відсканований підпис представника позивача адвоката Дзундзи Ю.Р., а не створена із застосуванням вбудованого текстового редактора шляхом заповнення форм документів та не підписана кваліфікованим електронним підписом.
Такий висновок суд апеляційної інстанції вважає помилковим, оскільки а ні Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) ЄСІТС, а ні Інструкція користувача Електронного кабінету ЄСІТС не містить імперативних приписів щодо обов`язкового використання вбудованого текстового редактора шляхом заповнення форм при подання документів до суду через підсистему ЄСІТС “Електронний суд”.
Разом з тим, позовна заява подана представником позивача в електронному вигляді через підсистему ЄСІТС “Електронний суд” з доданими до неї файлами (додатками), які підписані кваліфікованим електронним підписом, про що зазначено в самій позовній заяві.
Відповідно до ст.12 Закону України “Про електронні документи та електронний документообіг”, перевірка цілісності електронного документа проводиться шляхом перевірки електронного цифрового підпису (далі - ЕЦП).
Законом України “Про електронні довірчі послуги” передбачено, що до складу електронних довірчих послуг належать, зокрема кваліфіковані електронні довірчі послуги створення, перевірки та підтвердження кваліфікованого електронного підпису, а також формування, перевірки та підтвердження чинності кваліфікованого сертифіката електронного підпису (ст.ст.18, 20 цього Закону).
Міністерство цифрової трансформації України (далі - Мінцифри) є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері електронних довірчих послуг і виконує функції центрального засвідчувального органу.
Згідно із наказом Мінцифри №115 від 27.08.2021 “Про затвердження Регламенту роботи центрального засвідчувального органу”, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 07.10.2021 за №1313/36935 (далі - Регламент), Державне підприємство ДІЯ визначено адміністратором інформаційно-телекомунікаційної системи центрального засвідчувального органу, що здійснює технічне та технологічне забезпечення виконання функцій центрального засвідчувального органу.
Згідно п.5 Регламенту, адресою електронного інформаційного ресурсу центрального засвідчувального органу, доступ до якого забезпечується через телекомунікаційні мережі загального користування цілодобово (далі - офіційний вебсайт ЦЗО) є: www.czo.gov.ua.
Отже, висновок суду першої інстанції про те, що позовна заява не підписана ЕЦП, має ґрунтуватися на результатах відповідної перевірки (постанова Верховного Суду від 30.11.2022 по справі №2-317/11 (провадження №61-6880св22)).
Однак, на момент вирішення судом питання про відкриття провадження за позовною заявою позивача, матеріали справи не містили відомостей про те, що Закарпатський окружний адміністративний суд проводив перевірку на предмет підписання її ЕЦП або, що за результатами такої перевірки було встановлено відсутність ЕЦП на електронному документі.
Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 31.08.2023 по справі №560/11012/22.
Колегія суддів наголошує на тому, що суд, отримавши процесуальні документи в електронній формі, має здійснити перевірку, чи містить такий документ електронний підпис. Доступ до перевірки електронного підпису є відкритим, а тому суд має можливість та зобов`язаний достовірно встановити, що особа, яка подає процесуальний документ до суду, підписала його електронним підписом, який прирівнюється до власноручного.
Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 08.06.2023 по справі №466/566/22.
Колегія суддів наголошує, що статтею 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Конституція України, як Закон прямої дії, має найвищу юридичну силу, а офіційне тлумачення конституційних положень здійснюється Конституційним Судом України, який у цілій низці своїх рішень висловив правову позицію щодо права на оскарження судових рішень та доступу до правосуддя, згідно з якою кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку; суд не може відмовити у правосудді, якщо особа вважає, що її права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод; відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених відповідно до чинного законодавства, є порушенням права на судовий захист, яке, згідно зі статтею 64 Конституції України, не може бути обмежене (п.1, 2 резолютивної частини Рішення від 25.12.1997 №9-зп, абз.7 п.3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 №11-рп/2012).
Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України та ст.17 Закону України “Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини”, суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського Суду з прав людини (далі – ЄСПЛ) як джерела права.
Право на ефективний засіб юридичного захисту гарантовано ст.13 Конвенції, в якій зазначається, що кожен, чиї права та свободи, визнані в Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.
ЄСПЛ у рішеннях від 13.01.2000 по справі “Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії” та від 28.10.1998 у справі “Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії” вказаав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми може призвести до позбавлення заявників права доступу до суду і завадити розгляду їхніх позовних вимог, що є порушенням п.1 ст.6 Конвенції.
Враховуючи зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції при постановленні ухвали про повернення позовної заяви порушено право позивача на звернення до суду за захистом його прав, свобод та інтересів, передбачене ст.5 КАС України, а також п.1 ст.6 Конвенції, згідно з якою кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків.
Колегія суддів вважає, що повернення позовної заяви з підстав, наведених судом першої інстанції, є формальним та сумнівним з точки зору дотримання права позивача на доступ до правосуддя, гарантованого йому національним та європейським законодавством.
Отже, з урахуванням наведеного вище, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви на підставі п.3 ч.4 ст.169 КАС України.
Наведені в апеляційній скарзі доводи є суттєвими та дають підстави вважати, що суд першої інстанції діяв не у спосіб, визначений процесуальним законом, та передчасно повернув позивачу позовну заяву.
За наведеного правового регулювання та обставин справи суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, яке призвело до постановлення оскаржуваної ухвали, що перешкоджає подальшому провадженню в справі.
Згідно п.4 ст.320 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Керуючись ст.ст. 308, 312, 315, 320, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,
                                                 п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - Дзундзи Юрія Романовича задовольнити.
Ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 08 липня 2024 по справі №260/4283/24 скасувати, а справу передати на розгляд суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.  

Головуючий суддя	 	Р. В. Кухтей 	
судді	 	С. П. Нос 	
 	 	С. М. Шевчук