Справа № 299/4462/24

П О С Т А Н О В А
Іменем України

        30 грудня 2024 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:
головуючого: судді Джуги С.Д.,
суддів: Кожух О.А., Мацунича М.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Філіповський Віктор Валентинович, на ухвалу Виноградівського районного суду Закарпатської області від 22 серпня 2024 року у складі судді Бак М.Д., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Управління-служба у справах дітей Виноградівської міської ради про позбавлення батьківських прав,
в с т а н о в и в :
Ухвалою Виноградівського районного суду Закарпатської області від 22 серпня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Управління-служба у справах дітей Виноградівської міської ради про позбавлення батьківських прав – повернуто позивачу.
Заперечуючи ухвалу суду, ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Філіповський Віктор Валентинович, подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що представником позивача 15 липня 2024 року через систему «Електронний суд» на виконання вимог ухвали суду першої інстанції про залишення позовної заяви без руху було подано копію документа, що підтверджує сплату судового збору. Разом з тим, суд першої інстанції після того як отримав супровідний лист про усунення недоліків позовної заяви чекав ще 23 дні, щоб постановити ухвалу про повернення заяви, замість того, щоб постановити ухвалу щодо усунення недоліків, які вважав не усунутими. Вважає, що судом першої інстанції допущено порушення основних засад цивільного судочинства, серед яких доступ до правосуддя та забезпечення судом розумних строків розгляду справи. Зазначає, що суд не вправі через неподання доказів при пред`явленні позову залишати заяву без руху та повертати заявнику.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Згідно приписів ч.2 ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції про повернення заяви позивачеві (заявникові) (п.6 ч.1 ст. 353 ЦПК України) розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Враховуючи вищенаведене, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи із наступного.
Як вбачається з матеріалів справи,  ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Управління-служба у справах дітей Виноградівської міської ради про позбавлення батьківських прав.
Ухвалою судді Виноградівського районного суду Закарпатської області від 01 липня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху у зв`язку з невідповідністю вимог, закріплених у пунктах 5, 8 частини третьої статті 175, частині четвертій статті 177 Цивільного процесуального кодексу України, а саме: 1) не зазначено, які докази підтверджують обставини з приводу ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків; 2) не зазначено щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів доказів, копії яких додано до заяви; 3) не додано допустимий доказ на підтвердження сплати судового збору.
Позивачу встановлено строк для усунення недоліків позовної заяви – сім днів з дня вручення копії ухвали.
На виконання вимог ухвали, 14 липня 2024 року представник ОСОБА_1 – адвокат Філіповський Віктор Валентинович через систему «Електронний суд» подав заяву, до якої було долучено копію документа, що підтверджує сплату судового збору. 
Повертаючи позовну заяву суддя суду першої інстанції виходив з того, що позивач не усунув усі недоліки позовної заяви, залишеної без руху, у встановлений судом строк.
Однак, з таким висновком не погоджується колегія суддів, виходячи з наступного.
Згідно ч. 1, 2 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).
Частиною 3 ст. 185 ЦПК України передбачено, що якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визначено право людини на доступ до правосуддя, а статтею 13 Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою.
Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував на тому, що процесуальні правила призначені для забезпечення належного відправлення правосуддя та дотримання принципу юридичної визначеності, а також, що учасники судового провадження повинні мати право розраховувати на те, що ці правила застосовуватимуться. Цей принцип застосовується до усіх - не лише до сторін провадження, але й до національних судів (рішення у справах «Каньєте де Хоньї проти Іспанії», «Гору проти Греції», «Михолапа проти Латвії»).
Також ЄСПЛ зауважив, що внутрішньодержавним судам при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом (пункт 110 рішення ЄСПЛ від 20 лютого 2014 року у справі "Шишков проти Росії").
Не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним але і реальним (рішення ЄСПЛ від 16 грудня 1992 року у справі "Жоффр де ля Прадель проти Франції").
Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції вказує, що позивачем не було усунуто недоліки в частині незазначення в ній доказів, які підтверджують обставини з приводу ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, та щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів доказів, копії яких додано до заяви.
З приводу наведеного, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції при вирішення питання про відкриття провадження в справі не може надавати оцінку достатності або недостатності всіх обставин справи, наявності або відсутності доказів. Такі обставини не можуть виступати підставами для залишення позовної заяви без руху та повернення такої.
Крім цього, судом першої інстанції не враховано, що відповідно до змісту положень статті 127 ЦПК України, суд може продовжити строк, встановлений для вчинення процесуальних дій.
Згідно з частиною 2 статті 127 ЦПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом, зокрема, з ініціативи суду.
Законодавець не покладає на суд обов`язок продовжити строк на усунення недоліків у разі усунення недоліків позовної заяви частково. При цьому вказані процесуальні правові приписи не позбавляють суд права в разі усунення недоліків не в повному обсязі постановити ухвалу, якою продовжити строк для усунення недоліків позовної заяви.
Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції з урахуванням часткового усунення недоліків, визначених ухвалою Виноградівського районного суду Закарпатської області від 01 липня 2024 року не був позбавлений права і можливості продовжити строк для усунення недоліків позовної заяви ОСОБА_1 , тому прийняв передчасне рішення про повернення позовної заяви.
Суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване судове рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню в справі, вказаного не врахував і передчасно повернув позовну заяву ОСОБА_1 , чим допустив надмірний формалізм та непропорційність між застосованими засобами та поставленою метою, наслідком чого стало порушення права особи на судовий захист.
Таким чином, оскаржувана ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню із направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду на стадії вирішення питання щодо відкриття провадження.
Виходячи з наведеного та керуючись нормами статей 367, 368, 374, 379, 381-384, апеляційний суд, - 
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Філіповський Віктор Валентинович, – задовольнити.
Ухвалу Виноградівського районного суду Закарпатської області від 22 серпня 2024 року – скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду зі стадії вирішення питання щодо відкриття провадження.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 30 грудня 2024 року.

       Головуючий:                                      

       Судді: