Номер провадження: 22-ц/813/777/25 
Справа № 947/8788/23
Головуючий у першій інстанції Петренко В.С.
Доповідач Таварткіладзе О. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.03.2025 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – Таварткіладзе О.М.,
суддів: Погорєлової С.О., Сєвєрової Є.С.,
за участю секретаря судового засідання: Чередник К.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу представника Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Корольова 31» на додаткове рішення Київського районного суду м. Одеси від 30 листопада 2023 року за заявою представникаОб`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Корольова 31» адвоката Касьяненка Юрія Яковлевича по цивільній справі за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Корольова 31» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:
У провадженні Київського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа за позовною заявою Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Корольова 31» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.
Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 14.11.2023 року позовну заяву Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Корольова 31» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості було задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Корольова 31» (місцезнаходження: 65113, м. Одеса, вул. Ак. Корольова, 31, код юридичної особи 40618606) суму боргу за надані житлово-комунальні послуги за період з квітня 2019 року по грудень 2022 року у розмірі 5 480 (п`ять тисяч чотириста вісімдесят) гривень 50 копійок, суму інфляційних витрат у розмірі 1 138 (одну тисячу сто тридцять вісім) гривень 81 копійку, три відсотка річних у сумі 477 (чотириста сімдесят сім) гривень 48 копійок, та суму судового збору у розмірі 805 (вісімсот п`ять) гривень 20 копійок та з ОСОБА_2 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Корольова 31» (місцезнаходження: 65113, м. Одеса, вул. Ак. Корольова, 31, код юридичної особи 40618606) суму боргу за надані житлово-комунальні послуги за період з квітня 2019 року по грудень 2022 року у розмірі 5 480 (п`ять тисяч чотириста вісімдесят) гривень 50 копійок, суму інфляційних витрат у розмірі 1 138 (одну тисячу сто тридцять вісім) гривень 81 копійку, три відсотка річних у сумі 477 (чотириста сімдесят сім) гривень 48 копійок, та суму судового збору у розмірі 805 (вісімсот п`ять) гривень 20 копійок.
В решті позовних вимог було відмовлено.
17.11.2023 до суду надійшла заява представника позивача Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Корольова 31» – адвоката Касьяненка Ю.Я. про ухвалення додаткового судового рішення у цивільній справі № 947/8788/23 за позовною заявою Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Корольова 31» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості. В обгрунтування заяви представник зазначив, що 14.11.2023 року Київським районним судом м. Одеси ухвалено рішення,яким позов ОСББ «Корольова 31» задоволено частково, проте не вирішено питання про розподіл судових витрат. За таких обставин заявник просив стягнути з відповідачів на користь позивача витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 5000 грн.
Додатковим рішенням Київського районного суду м. Одеси від 30 листопада 2023 року у задоволені вимог представника позивача Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Корольова 31» – адвоката Касьяненка Ю.Я. про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок – відмовлено.
Не погоджуючись з таким додатковим рішенням суду, представник Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Корольова 31» подав апеляційну скаргу, в якій просить додаткове рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 02 квітня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким заяву про стягнення витрат на правову допомогу задовольнити у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що Цивільний процесуальний кодекс України містить норми, які визначають процедуру відшкодування витрат на професійну правову допомогу, однією з особливостей якої є те, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Беручі до уваги те, що розгляд справи здійснювався за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, фактична вартість наданої правової допомоги склала 5000 (п`ять тисяч) гривень, яка повинна бути сплачена на користь адвокатського бюро у повному розмірі. Крім того, відповідно до п. 5.1 Договору про надання правової допомоги №01-03/21 від 01.03.2021 року, необхідність сплати та розмір гонорару визначається Сторонами в додатковій угоді до договору. Згідно п. 7 Додаткової угоди, Сторони визначилися, що винагорода за правову (правничу) допомогу по справі № 947/8788/23 буде становити 5000 (п`ять тисяч) гривень та покладається обов`язок на Клієнта щодо сплати цієї суми впродовж 30 календарних днів з моменту вступу в законну силу рішення по справі. Однак, суд першої інстанції не надав належної оценки вищевказаним документам, що додані стороною позивача на підтвердження понесених витрат на правову допомогу, та не застосував актуальну практику Верхового Суду по аналогічг=ним справам. За таких обставин скаржник вважає додаткове рішення Київського районного суду м. Одеси по справі № 947/8788/23 про відмовлення у задоволенні заяви про розподіл витрат на правничу допомогу безпідставним та таким, що не ґрунтується на засадах верховенства права.
Від ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на адресу суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідачі просять апеляційну скаргу залишити без задоволення, а додаткове рішення - без змін.
Будучи в розумінні ст. ст. 128, 130 ЦПК України належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання, призначене на 04.03.2025 року на 16:00 год. представник ОСББ «Корольова 31» та ОСОБА_2 не з`явилися, про причини неявки апеляційний суд в установленому порядку не повідомили, належної ініціативи взяти участь у розгляді справи в режимі відео-конференції не виявили та заяв про відкладення судового засідання не подавали.
Присутня в судовому засіданні ОСОБА_1 не заперечувала проти розгляду справи за фактичною явуою сторін не заперечувала.
Відповідно до статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Оскільки поважність причин неучасті в судовому засіданні 04.03.2025 року на 16:00 год. учасників справи судом апеляційної інстанції не встановлена, скаржник реалізував своє право на викладення відповідних аргументів в апеляційній скарзі, відповідач у відзиві на апеляційну скаргу, а наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, спір підлягає вирішенню по суті, оскільки основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Тому розгляд апеляційним судом справи у відсутності сторін та їхніх представників при таких обставинах не є порушенням прав осіб, які не з`явилися до судового засідання, щодо забезпечення участі в судовому засіданні і доступі до правосуддя. Схожі за змістом висновки викладені у постанові Верховного Суду у справі № 361/8331/18.
За таких обставин, колегія суддів не знаходить підстав для відкладення розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з наведених у цій постанові підстав.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:
1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.
Порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо, зокрема справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відмовляючи у задоволенні заяви представника Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Корольова 31» – адвоката Касьяненко Юрія Яковлевича про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 5000 гривень 00 копійок, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали заяви про ухвалення додаткового рішення не містять документів, які свідчать про оплату наданих послуг, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки та ін.), які б засвідчували факт того, що Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Корольова 31» дійсно понесло витрати на правничу допомогу.
Колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції.
Судом встановлено, з матеріалів справи вбачається, щоу березні 2023 року представник Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Корольова 31» – адвокат Касьяненко Юрій Яковлевич звернувся до суду першої інстанції з позовом до  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надання житлово-комунальних послуг у розмірі 13193,14 грн, інфляційних витрат у розмірі 8519,22 грн та три відсотки річних у розмірі 1946,44 грн. Крім того у позов і сторона позивача просила розподілити витрати після ухвалення рішення за результавтами розгляду справи по суті (а/с 1-8).
До позову адвокат додав ордер серії ВН № 1230974 від 01.03.2023 року, що підтверджує повноваження адвоката Касьяненко Ю.Я. на представництво інтересів ОСББ «Корольова 31» у Київському районному суді м. Одеси на підставі договору про надання правової допомоги № 01-03/21 від 01.03.2021 року (а/с 32).
01.03.2021 року між сторонами ОСББ «Корольова 31», в особі голови правління Беляк Лариси Степанівни та АБ «Касьяненко та партнери», в особі керуючого бюро Касьяненко Юрія Яковлевича укладено договір про надання правової допомоги № 01-03/21 (а/с 33), згідно п. 1.1. якого у порядку та на умовах , визначених цим Договором, бюро зобов`язується надати правничу (правову) допомогу, а Клієнт зобов`язується прийняти надану правничу (правову) допомогу.
Пунтком 3.4. договору передбачено, що на клієнта покладався обов`язок – за відсутності претензій прийняти надану правову допомогу, підписати акт приймання-здачі наданих послуг та оплатити надані послуги.
Відповідно до п. 5.1. договору, необхідність сплати та розмір гонорару визначається Сторонами в додатковій угоді до договору.
Згідно п. 6.2. договору, цей Договір набирає чинності з моменту підписання та діє до повного виконання сторонами своїх обов`язків.
01.03.2023 року між сторонами ОСББ «Корольова 31», в особі голови правління Беляк Лариси Степанівни та АБ «Касьяненко та партнери», в особі керуючого бюро Касьяненко Юрія Яковлевича укладено додаткову угоду № 3 до договору про надання правової допомоги № 01-03/21 (а/с 34), згідно п. 1 якої сторони визначили форму надання правничої (правової) допомоги, яка буде виражатися у захисті прав Клієнта, шляхом представництва його інтересів в усіх судах України та перед фізичними та юридчими особами, пов`язаного поданням позову до боржників ОСББ «Корольова 31» (співвласників будинку) щодо стягнення боргів ща утримання будинків та прибулинковох території.
Пунктом 2 додаткової угоди, встановлено, що за надання Бюро правничої (правової) допомоги, визначеної в п. 1 Угоди, Клієнт зобов`язується сплатити гонорар. При розрахунку гонорару, враховується складність наданих послуг та час, витрачений Бюро, її партнерами та співробітниками. Розрахунок робиться за тарифами, вказаними в Прас-листі Бюро, який є невід`ємною частиною Договору та Угоди.
Згідно п. 7 додаткової угоди, у зв`язку з розповсюдженням COVID-19 у світі та відсутністю коштів на рахунку Товариства, введенням воєнного стану на території України, Сторони визначилися, що винагорода за правову (правничу) допомогу по справі № 947/8788/23 буде становити 5000 (п`ять тисяч) гривень та покладається обов`язок на Клієнта щодо сплати цієї суми впродовж 30 календарних днів з моменту вступу в законну силу рішення по справі. В акті приймання-здачі наданих послуг сторони можуть визначити інший порядок оплати та/чи вартість правничої (правової) допомоги. В цьому випадку сторони керуються умовами акту. 
13.03.2023 року між сторонами складено та підписано акт примання-здачі надання послуг до договору про надання правової допомоги № 01-03/21 ,згідно якого Бюро надало, а Клієнт прийняв правничу (правову) допомогу, визначену додатковою угодою № 3 від 01.03.2023 року, що полягала у наступному:
-зустріч та консультація клієнта, узгодження правової позиції по справі, підписання договору на надання правової допомоги – вартість 1000 грн;
-підготовка пакету документів (позовна заява, додатки до неї, покету документів для відповідача), та подання до суду позовної заяви – вартість 4000 грн.
Вартість послуг бюро за цим Актом складає 5000 гривень.
Клієнт немає жодних претензій дор якості наданих Бюро послуг.
17.11.2023 року до суду першої інстанції надійшла заява представника позивача Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Корольова 31» – адвоката Касьяненка Ю.Я. про розподіл судових витрат, згідно якої позивач просив стягнути витрати на правову допомогу адвокта у розмірі 5000 грн.
До заяви додано:
1. Копію акту прийнання-здачі послуг від 17.10.2023 року до договору про надання правової допомоги № 01-03/21 (а/с 125), згідно якого Бюро надало, а Клієнт прийняв правничу (правову) допомогу, визначену додатковою угодою № 3 від 01.03.2023 року, що полягала у наступному:
-зустріч та консультація клієнта, узгодження правової позиції по справі, підписання договору на надання правової допомоги – вартість 1000 грн;
-підготовка пакету документів (позовна заява, додатки до неї, покету документів для відповідача), та подання до суду позовної заяви – вартість 4000 грн.
Вартість послуг бюро за цим Актом складає 5000 гривень.
Пунктом 3 Додаткової угоди № 3 встановлено, що за погодженням між Бюро та Клієнтом, беручі до уваг матеріальний стан Боржника, тяжке економічне положення як у країні, так й мешканців будинку, сторони домовились, що вартість послуг по справі за позовом ОСББ «КОРОЛЬОВА 31» до співвласників квартири АДРЕСА_3 . Корольова буде становити 5000 (п`ять тисяч) гривень. Також було досягнуто домовленостей, що сума за цим актом буде сплачена після вступу рішення по справі у силу.
Клієнт немає жодних претензій дор якості наданих Бюро послуг;
2. Копію Договіру про надання правової допомоги № 01-03/21 від 01.03.2021 року;
3. Копію Додаткової угоди № 3 від 01.03.2023 року до договору;
4. Копію прас-листа АБ «Касьяненко та партнери»;
5. Докази направлення заяви іншим учасникам справи.
Колегія суддів виходить з такого.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).
Відповідно до змісту ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
За приписами ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суть доказів, їх належність, допустимість, достовірність та достатність, оцінка їх судом та умови їх розгляду судом визначені статтями 76-80 ЦПК України.
Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно ч. 1 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.
При цьому серед основних засад (принципів) цивільного судочинства п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України закріплює принцип відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу (ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 133 ЦПК України).
Згідно ч. 1, 2 ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.
За приписами ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно ст. 141 ЦПК України, що закріплює вимоги щодо розподілу судових витрат між сторонами, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.
Згідно ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Апеляційний суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд (ч. 4 ст. 263 ЦПК України). Згідно приписів ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.
Так, у рішенні по справі «East/West Allia№ce Limited» проти України» (Заява № 19336/04) ЄСПЛ, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява №34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).
ЄСПЛ в своєму рішенні від 07 листопада 2013 року у справі «Бєлоусов проти України» (Заява № 4494/07) зазначив, що хоча заявник ще не сплатив адвокатський гонорар, він має сплатити його згідно із договірними зобов`язаннями. Відповідно Суд вважає витрати за цим гонораром «фактично понесеними» (рішення від 07.11.2013 року у справі «Бєлоусов проти України», Заява № 4494/07, п. 115).
У додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц Велика Палата Верховного Суду зробила такі висновки:
1) при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21);
2) розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу (пункти 28, 29);
3) саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони (пункт 44).
У постанові від 25 жовтня 2022 року у справі № 820/3681/18 (адміністративне провадження № К/9901/27069/19) Верховний Суд зазначив: «Розмір відповідної суми (витрат на правничу допомогу) має бути обґрунтованим. Крім того, підлягає оцінці необхідність саме такого розміру витрат. Склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі. Суд під час вирішення питання щодо розподілу судових витрат зобов`язаний оцінити рівень витрат на правничу допомогу обґрунтовано у кожному конкретному випадку за критеріями співмірності необхідних і достатніх витрат».
У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 червня 2022 року у справі № 910/12876/19 (провадження № 12-94гс20) роз`яснено, що в цілому нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.
Так, матеріалами справи підтверджено, що на виконання вимог ч. 1 ст. 134 ЦПК України позивач у першій заяві по суті спору, а саме позовній заяві, зазначив, що ОСББ «Корольова 31» очікує понести судові витрати у зв`язку з розглядом справи та просив здійснити розподіл судових витрат.
14.11.2023 року Київським районним судом м. Одеси по суті спору ухвалено рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСББ «Корольова 31»до  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , тобто мета надання адвокатом Касьяненка Ю.Я. правової допомоги ОСББ «Корольова 31»в суді першої інстанції досягнута. Дане рішення суду набрало законної сили та в апеляційному порядку не оскаржувалося.
17.11.2023 року до суду першої інстанції надійшла заява представника позивача Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Корольова 31» – адвоката Касьяненка Ю.Я. про розподіл судових витрат, згідно якої позивач просив стягнути витрати на правову допомогу адвокта у розмірі 5000 грн, а також подав докази таких витрат. Тобто заява подана у строк, передбачений ч. 8 ст. 141 ЦПК України.
За приписами пункту 1 частини 2 статті 137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Верховний Суду у постанові від 15 червня 2021 року в справі № 159/5837/19 (провадження № 61-10459св20) дійшов висновку, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України).
Аналогічна правова позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах: від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18).
Відповідно до положень ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Водночас ухвалюючи додаткове рішення за заявою представника позивача адвоката Касьяненка Ю.Я., суд першої інстанції не врахував висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, у зв`язку з чим дійшов помилкового висноку про відмову у стягненні з відповідачів на користь позивача витрат на правничу допомогу.
Разом з тим, суд також мав оцінити витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність.
Не маючи повноважень втручатися у відносини між адвокатом та клієнтом щодо визначення гонорару адвоката за надані ним послуги, суд лише здійснює оцінку дійсності, обґрунтованості, розумності і співмірності такого гонорару вчиненій адвокатом роботі під час судового провадження у справі з урахуванням складності та значення справи, за умови подання іншою стороною клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката.
На підтвердження понесених судових витрат позивача на правничу допомогу представником надано наступні докази:
- договір про надання правової допомоги № 01-03/21 від 01.03.2021 року укладений між ОСББ «Корольова 31», в особі голови правління Беляк Лариси Степанівни та АБ «Касьяненко та партнери», в особі керуючого бюро Касьяненко Юрія Яковлевича, згідно п. 1.1. якого у порядку та на умовах, визначених цим Договором, бюро зобов`язується надати правничу (правову) допомогу, а Клієнт зобов`язується прийняти надану правничу (правову) допомогу;
- додаткову угоду № 3 від 01.03.2023 року до договору про надання правової допомоги № 01-03/21 укадену між сторонами, згідно п. 1 якої сторони визначили форму надання правничої (правової) допомоги, яка буде виражатися у захисті прав Клієнта, шляхом представництва його інтересів в усіх судах України та перед фізичними та юридчими особами, пов`язаного поданням позову до боржників ОСББ «Корольова 31» (співвласників будинку) щодо стягнення боргів ща утримання будинків та прибулинковох території;
- акт прийнання-здачі послуг від 17.10.2023 року до договору про надання правової допомоги № 01-03/21, згідно якого Бюро надало, а Клієнт прийняв правничу (правову) допомогу, визначену додатковою угодою № 3 від 01.03.2023 року, вартість якої склала 5000 грн.
Крім того, матеріалами справи підтверджено, що справа з підстав розгляду спору по суті перебувала у провадженні суду першої інстанції з березня 2023 року по листопад 2023 року, під час якого представником позивача у справі подавалися процесуальні документи, зокрема позовна заява на 8 арк. з додатками на 27 арк. Також, адвокат приймав участь у 2-х судових засіданнях: 29.05.2023 року, що тривало 05 хвилин та 14.11.2023 року, що тривало 22 хвилини.
Між тим, апеляційний суд вважає частково слушними посилання відповідачів про завищений розмір заявлених позивачем судових витрат на правову допомогу щодо складності справи, ціни позову та обсягу виконаних адвокатом робіт.
Тому враховуючи положення статті 141 ЦПК України, зважаючи на підставу, предмет та ціну позову, типовість обставин справи, щодо яких існує стабільна судова практика, апеляційний суд зазначає, що вказані представником позивача витрати до стягнення з  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зокрема на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції у сумі 5000 грн є такими, що у повній мірі не відповідають критерію реальності наданих адвокатських послуг та розумності їхнього розміру.
У постанові Верховного Суду від 12.04.2023 року у справі № 127/9918/14-ц вказано, що відшкодування витрат на правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу.
Оскільки колегія суддів доходить висновку про неспівмірність заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу складності справи, не відповідність критерію розумності, та співмірності із виконаною роботою адвоката, обрахована стороною позивача вартість наданих адвокатом послуг підлягає зменшенню.
Слід зазначити, що при зменшенні витрат на правову допомогу також враховується: чи змінювалася правова позиція сторін у справі в судах певної або всіх судових інстанцій; чи потрібно було адвокату вивчати додаткові джерела права, законодавство що регулює спір у справі, документи та доводи, якими протилежні сторони у справі обґрунтували свої вимоги та інші обставини. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01.12.2021 року у справі № 910/20852/20.
За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви представника ОСББ «Корольова 31» – адвоката Касьяненко Ю.Я., зменшення витрат на професійну правничу допомогу адвоката та їх стягнення з відповідачів  ОСОБА_1  та ОСОБА_2 на користь позивача ОСББ «Корольова 31» у розмірі 3250 грн, оскільки загальний розмір вказаних витрат у сумі 5000 грн є неспівмірним та суперечить критеріям їх дійсності, необхідності та розумності.
У Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, серед іншого (пункти 32-41), звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; для цього потрібно логічно структурувати рішення і викласти його в чіткому стилі, доступному для кожного; судові рішення повинні, у принципі, бути обґрунтованим; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на аргументи сторін та доречні доводи, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.
Зазначений Висновок також звертає увагу на те, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних рішень у різних країнах.
Так, у справі «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89) ЄСПЛ наголосив на тому, що згідно статті 6 Конвенції рішення судів достатнім чином містять мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (рішення у справі «Hirvisaari v. Fi№la№d», заява № 49684/99; від 27 вересня 2001 р., пункт 30). Разом з тим, у рішенні звертається увага, що статтю 6 параграф 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення, може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи (рішення у справі «Ruiz Torija v. Spai№», заява серія А № 303-А; від 9 грудня 1994 р.; пункт 29).
У справі «Серявін та інші проти України» зазначено, що національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін. Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає у тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією (рішення у справі «Hirvisaari v. Fi№la№d», заява № 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).
Отже, у рішеннях ЄСПЛ склалась стала практика, відповідно до якої рішення національних судів мають бути обґрунтованими, зрозумілими для учасників справ та чітко структурованими; у судових рішеннях має бути проведена правова оцінка доводів сторін, однак, це не означає, що суди мають давати оцінку кожному аргументу та детальну відповідь на нього. Тобто мотивованість рішення залежить від особливостей кожної справи, судової інстанції, яка постановляє рішення, та інших обставин, що характеризують індивідуальні особливості справи.
Враховуючи наведене, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а додаткове рішення суду першої інстанції – скасуванню з ухваленням нового судового рішення про частове задоволення заяви представника ОСББ «Корольова 31» – адвоката Касьяненка Ю.Я. про стягнення витрат на правову допомогу.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу представника Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Корольова 31» - задовольнити частково.
Додаткове рішення Київського районного суду м. Одеси від 30 листопада 2023 року – скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Заяву представника Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Корольова 31» – адвоката Касьяненка Юрія Яковлевичапро стягнення витрат на правову допомогу у справі за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Корольова 31» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Корольова 31» витрати на правову допомогу у розмірі 3250 грн, тобто по 1625 грн з кожного.
В іншій частині заяви – відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текс постанови складено: 10.03.2025 року.

Головуючий                                                                 О.М. Таварткіладзе

Судді:                                                                        С.О. Погорєлова

                                                                               Є.С. Сєвєрова