ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
22 січня 2025 року
м. Київ
справа № 369/11387/22
провадження № 61-14648св24
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Синельникова Є. В. (суддя-доповідач),
суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Шиповича В. В.,
учасники справи:
позивач - заступник керівника Київської обласної прокуратури в інтересах Фастівської районної державної адміністрації Київської області,
відповідач -  ОСОБА_1 ,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - Державне підприємство «Київське лісове господарство»,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу заступника керівника Київської обласної прокуратури на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області у складі судді Фінагеєвої І. О. від 09 листопада 2023 року та постанову Київського апеляційного суду у складі колегії суддів: Левенця Б. Б.,              Борисової О. В., Ратнікової В. М., від 26 вересня 2024 року, і виходив з такого.
Короткий зміст заявлених позовних вимог та заперечень на них
1.           У листопаді 2022 року заступник керівника Київської обласної прокуратури в інтересах Фастівської районної державної адміністрації Київської області звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача - Державне підприємство «Київське лісове господарство», про скасування державної реєстрації та усунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельними ділянками, шляхом їх повернення.
2.           Свої вимоги прокурор мотивував тим, що Київською обласною прокуратурою виявлено порушення вимог земельного та лісового законодавства на території Фастівського району Київської області. Розпорядженням Києво-Святошинської районної державної адміністрації 
від 04 березня 2010 року № 1525 затверджено проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Гатненської сільської ради Фастівського району Київської області. На підставі вказаного розпорядження Києво-Святошинської районної державної адміністрації ОСОБА_1 отримав державний акт серії ЯИ № 495301 на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 3222481600:02:010:0278 площею 1,8441 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства.
3.           У подальшому ОСОБА_1 здійснив поділ вказаної земельної ділянки, у результаті чого утворилося 15 земельних ділянок з кадастровими номерами 3222481600:02:010:0505 площею 0,12 га, 3222481600:02:010:0506 площею            0,134 га, 3222481600:02:010:0507 площею 0,12 га, 3222481600:02:010:0508 площею 0,12 га, 3222481600:02:010:0509 площею 0,12 га, 3222481600:02:010:0510 площею 0,12 га, 3222481600:02:010:0511 площею 0,12 га, 3222481600:02:010:0512 площею 0,12 га, 3222481600:02:010:0513 площею 0,12 га, 3222481600:02:010:0514 площею 0,12 га, 3222481600:02:010:0515 площею 0,12 га, 3222481600:02:010:0516 площею 0,12 га, 3222481600:02:010:0517 площею 0,12 га, 3222481600:02:010:0518 площею 0, 15 га, 3222481600:02:010:0519 площею 0,12 га.
4.           Надалі розпорядженням Києво-Святошинської районної державної адміністрації від 06 жовтня 2011 року № 2548 затверджено проєкт землеустрою щодо відведення ОСОБА_1 земельних ділянок з кадастровими номерами 3222481600:02:010:0505 площею 0,12 га, 3222481600:02:010:0506 площею              0,134 га, 3222481600:02:010:0507 площею 0,12 га, 3222481600:02:010:0508 площею 0,12 га, 3222481600:02:010:0509 площею 0,12 га, 3222481600:02:010:0510 площею 0,12 га, 3222481600:02:010:0511 площею 0,12 га, 3222481600:02:010:0512 площею 0,12 га, 3222481600:02:010:0513 площею 0,12 га, 3222481600:02:010:0514 площею 0,12 га, 3222481600:02:010:0515 площею 0,12 га, 3222481600:02:010:0516 площею 0,12 га, 3222481600:02:010:0517 площею 0,12 га, 3222481600:02:010:0518 площею 0, 15 га, 3222481600:02:010:0519 площею 0,12 га, цільове призначення яких змінюється із земель для ведення особистого селянського господарства на землі для ведення індивідуального садівництва.
5.           За ОСОБА_1 зареєстровано право власності на вказані об`єкти нерухомого майна, а саме: на земельну ділянку з кадастровим номером 3222481600:02:010:0505 на підставі рішення держаного реєстратора реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області від 16 липня 2014 року індексний номер: 14486861; на земельну ділянку з кадастровим номером 3222481600:02:010:0506 на підставі рішення держаного реєстратора реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області від 16 липня 2014 індексний номер: 14488985; на земельну ділянку з кадастровим номером 3222481600:02:010:0507 на підставі рішення держаного реєстратора реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області від 16 липня 2014 року індексний номер: 14489898; на земельну ділянку з кадастровим номером 3222481600:02:010:0508 на підставі рішення держаного реєстратора реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області від 16 липня 2014 року індексний номер: 14484947; на земельну ділянку з кадастровим номером 3222481600:02:010:0509 на підставі рішення держаного реєстратора реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області від 16 липня 2014 року індексний номер: 14486201; на земельну ділянку з кадастровим номером 3222481600:02:010:0510 на підставі рішення держаного реєстратора реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області від 16 липня 2014 року індексний номер: 14495501; на земельну ділянку з кадастровим номером 3222481600:02:010:0511 на підставі рішення держаного реєстратора реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області від 16 липня 2014 року індексний номер: 14495441; на земельну ділянку з кадастровим номером 3222481600:02:010:0512 на підставі рішення держаного реєстратора реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області від 16 липня 2014 року індексний номер: 14495289; на земельну ділянку з кадастровим номером 3222481600:02:010:0513 на підставі рішення держаного реєстратора реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області від 16 липня 2014 року індексний номер: 14495650; на земельну ділянку з кадастровим номером 3222481600:02:010:0514 на підставі рішення держаного реєстратора реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області від 16 липня 2014 року індексний номер: 14490597; на земельну ділянку з кадастровим номером 3222481600:02:010:0515 на підставі рішення держаного реєстратора реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області від 16 липня 2014 року індексний номер: 14494724; на земельну ділянку з кадастровим номером 3222481600:02:010:0516 на підставі рішення держаного реєстратора реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області від 16 липня 2014 року індексний номер: 14493087; на земельну ділянку з кадастровим номером 3222481600:02:010:0517 на підставі рішення держаного реєстратора реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області від 16 липня 2014 року індексний номер: 14494349; на земельну ділянку з кадастровим номером 3222481600:02:010:0518 на підставі рішення держаного реєстратора реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області від 16 липня 2014 року індексний номер: 14495172; на земельну ділянку з кадастровим номером 3222481600:02:010:0518 на підставі рішення держаного реєстратора реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області від 16 липня 2014 року індексний номер: 14491487.
6.           На думку прокурора, відведення у власність вказаних земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства здійснено з грубими порушеннями вимог земельного та лісового законодавства. 
7.           За інформацією ДП «Київське лісове господарство»,                                               ФОП ОСОБА_2 та наявними матеріалами лісовпорядкування за 
1993-2014 роки вказані земельні ділянки, а також земельна ділянка з кадастровим номером 3222481600:02:010:0278 площею 1,8441 га відносилися до земель лісогосподарського призначення та перебували у постійному користуванні ДП «Київське лісове господарство» (квартал 2, виділи 2, 3 Васильківського лісництва).
8.           Києво-Святошинською районною державною адміністрацією на підставі спірного розпорядження від 04 березня 2010 року № 1525 здійснено незаконне відведення земельної ділянки у приватну власність громадянина без згоди землекористувача, без вилучення з постійного користування ділянки, без зміни цільового призначення земельних ділянок, у тому числі за погодженням з постійним лісокористувачем, та, відповідно, без розроблення і затвердження в установленому порядку проєкту землеустрою щодо відведення ділянки (в порядку зміни цільового призначення).
9.           Прокурор вважав, що в силу статті 122 Земельного кодексу України належним розпорядником земель лісогосподарського призначення державної форми власності в межах населеного пункту без зміни їх цільового призначення, яка перебуває в постійному користуванні ДП «Київське лісове господарство», була Фастівська районна державна адміністрація Київської області. А тому розпорядження Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області від 04 березня 2010 року № 1525 прийнято з порушенням вимог ЗК України та Лісового кодексу України, як неуповноваженим органом, з порушенням порядку зміни цільового призначення земельної ділянки лісогосподарського призначення, у спосіб та для потреб, не передбачених законодавством, без попереднього припинення права користування землекористувача.
10.        З урахуванням викладеного, прокурор просив: 
1) усунути перешкоди у здійсненні Фастівською районною державною адміністрацією Київської області права користування та розпорядження земельними ділянками лісогосподарського призначення, шляхом:
- скасування рішення держаного реєстратора реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області від 16 липня 2014 року індексний номер: 14486861 про державну реєстрацію права приватної власності за ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером 3222481600:02:010:0505;
- скасування рішення держаного реєстратора реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області від 16 липня 2014 року індексний номер: 14488985 про державну реєстрацію права приватної власності за ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером 3222481600:02:010:0506 площею 0, 134 га;
- скасування рішення держаного реєстратора реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області від 16 липня 2014 року індексний номер: 14489898 про державну реєстрацію права приватної власності за ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером 3222481600:02:010:0507 площею 0, 12 га;
- скасування рішення держаного реєстратора реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області 16 липня  2014 року індексний номер: 14484947 про державну реєстрацію права приватної власності за ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером 3222481600:02:010:0508 площею 0, 12 га;
- скасування рішення держаного реєстратора реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області від 16 липня 2014 року індексний номер: 14486201 про державну реєстрацію права приватної власності за ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером 3222481600:02:010:0509 площею 0, 12 га;
- скасування рішення держаного реєстратора реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області від 16 липня 2014 року індексний номер: 14495501 про державну реєстрацію права приватної власності за ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером 3222481600:02:010:0510 площею 0, 12 га;
- скасування рішення держаного реєстратора реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області від 16 липня 2014 року індексний номер: 14495441 про державну реєстрацію права приватної власності за ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером 3222481600:02:010:0511 площею 0, 12 га;
- скасування рішення держаного реєстратора реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області від 16 липня 2014 року індексний номер: 14495289 про державну реєстрацію права приватної власності за ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером 3222481600:02:010:0512 площею 0, 12 га;
- скасування рішення держаного реєстратора реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області від 16 липня 2014 року індексний номер: 14495650 про державну реєстрацію права приватної власності за ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером 3222481600:02:010:0513 площею 0, 12 га;
- скасування рішення держаного реєстратора реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області від 16 липня 2014 року індексний номер: 14490597 про державну реєстрацію права приватної власності за ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером 3222481600:02:010:0514 площею 0, 12 га;
- скасування рішення держаного реєстратора реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області від 16 липня 2014 року індексний номер: 14494724 про державну реєстрацію права приватної власності за ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером 3222481600:02:010:0515 площею 0, 12 га;
- скасування рішення держаного реєстратора реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області від 16 липня 2014 року індексний номер: 14493087 про державну реєстрацію права приватної власності за ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером 3222481600:02:010:0516;
- скасування рішення держаного реєстратора реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області від 16 липня 2014 року індексний номер: 14494349 про державну реєстрацію права приватної власності за ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером 3222481600:02:010:0517 площею 0, 12 га;
- скасування рішення держаного реєстратора реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області від 16 липня 2014 року індексний номер: 14495172 про державну реєстрацію права приватної власності за ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером 3222481600:02:010:0518 площею 0, 15 га;
- скасування рішення держаного реєстратора реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області від 16 липня 2014 року індексний номер: 14491487 про державну реєстрацію права приватної власності за ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером 3222481600:02:010:0519;
2) Усунути перешкоди у здійсненні Фастівською районною державною адміністрацією Київської області права користування та розпорядження земельними ділянками лісогосподарського призначення, шляхом повернення на користь держави в особі Фастівської районної державної адміністрації Київської області з незаконного володіння ОСОБА_1 земельних ділянок з кадастровими номерами: 3222481600:02:010:0505 площею 0,12 га; 3222481600:02:010:0506 площею 0,134 га; 3222481600:02:010:0507 площею 0,12га; 3222481600:02:010:0508 площею 0,12 га; 3222481600:02:010:0509 площею 0,12 га; 3222481600:02:010:0510 площею 0,12 га; 3222481600:02:010:0511 площею 0,12 га; 3222481600:02:010:0512 площею 0,12 га; 3222481600:02:010:0513 площею 0,12 га; 3222481600:02:010:0514 площею 0,12 га; 3222481600:02:010:0515 площею 0,12 га; 3222481600:02:010:0516 площею 0,12 га; 3222481600:02:010:0517 площею 0,12 га; 3222481600:02:010:0518 площею 0, 15 га; 3222481600:02:010:0519 площею 0,12 га.
11.        22 лютого 2023 року до суду надійшов відзив на позовну заяву від ОСОБА_1 , в якому останній просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Посилався на те, що земельна ділянка з кадастровим номером 3222381600:02:010:0278 площею 1,8441 га виділена йому на підставі проєкту землеустрою щодо відведення даної земельної ділянки у приватну власність. У проєкті наявні вказівки центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів, який забезпечує реалізацію державної політики та управління у сфері регулювання земельних відносин, використання, охорони та проведення моніторингу земель, ведення державного земельного кадастру, основними завданнями якого є здійснення державного контролю за використанням та охороною земель, здійснення землеустрою і проведення моніторингу земель, у якого не могло не бути інформації щодо належності земельної ділянки до земель лісогосподарського призначення, який, очевидно, не міг допустити передачу такої земельної ділянки у приватну власність з порушенням вимог земельного законодавства, і який підтвердив відсутність будь-яких обмежень використання земельної ділянки. Спірна земельна ділянка, яка знаходилася в межах Києво-Святошинського району Київської області, передана йому у власність для сільськогосподарського використання (для ведення особистого селянського господарства) уповноваженим на те органом - Києво-Святошинською районною державною адміністрацією. Земельна ділянка була передана у власність із земель запасу, тобто таких, які не надані у власність або користування будь-яких громадян чи юридичних осіб. 
12.        Відповідач вважав, що наявними у матеріалах справи доказами підтверджується законність передачі йому у приватну власність Києво-Святошинською районною державною адміністрацією земельної ділянки з кадастровим номером 3222381600:02:010:0278 площею 1,8441 га.
Основний зміст та мотиви рішення суду першої інстанції
13.        Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 листопада 2023 року у задоволенні позовних вимог заступника керівника Київської обласної прокуратури в інтересах Фастівської районної державної адміністрації Київської області до ОСОБА_1 відмовлено.
14.        Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що спірні земельні ділянки зареєстровані за ОСОБА_1 , а заступник керівника Київської обласної прокуратури позовних вимог про витребування спірної земельної ділянки не заявив, тому заявлені ним позовні вимоги про усунення перешкод у користуванні майном шляхом скасування державної реєстрації права власності та повернення спірних земельних ділянок не є ефективним способом захисту права. Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові.
Основний зміст та мотиви постанови суду апеляційної інстанції
15.        Постановою Київського апеляційного суду від 26 вересня 2024 рокуапеляційну скаргу заступника керівника Київської обласної прокуратури залишено без задоволення, а рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 листопада 2023 року - без змін.
16.        Постанова апеляційного суду мотивована тим, що встановивши, що спірна земельна ділянка лісового фонду вибула з володіння держави і право власності на неї зареєстроване за відповідачем ОСОБА_1 , суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що заявлений прокурором негаторний позов про повернення спірної земельної ділянки не спрямований на ефективне відновлення права держави на спірну земельну ділянку лісового фонду. У цьому контексті колегія суддів зауважила, що витребування земельної ділянки у власність держави потребує оцінки добросовісності дій її фактичного реєстраційного володільця, який набув право власності на спірну земельну ділянку на підставі правочину, а також пропорційності втручання у його право власності відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Узагальнені доводи касаційної скарги
17.        30 жовтня 2024 року заступник керівника Київської обласної прокуратури звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 листопада 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 26 вересня 2024 року, ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.
18.        Підставами касаційного оскарження судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій прокурор зазначає неправильне застосування судами норм матеріального і порушення норм процесуального права, вказавши, що суди застосували норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 04 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц, від 04 вересня 2019 року у справі № 265/6582/16-ц, від 22 жовтня 2019 року у справі № 923/876/16, від 07 квітня 2020 року у справі № 372/1684/14-ц, від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц, від 15 червня 2021 року у справі № 904/5726/19, від 06 липня 2021 року у справі № 911/2169/20, від 18 січня 2023 року у справі 
№ 488/2807/17, від 20 червня 2023 року у справі № 633/408/18, у постановах Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 686/17618/15-ц, 
від 04 лютого 2020 року у справі № 911/3311/17, від 04 лютого 2020 року 
у справі № 911/3574/17, від 04 лютого 2020 року № 911/3897/17, від 03 вересня 2020 року у справі № 911/3449/17, від 05 листопада 2020 року у справі 
№ 676/2334/18, від 16 лютого 2022 року у справі № 363/669/17, від 12 травня 2022 року у справі № 372/4154/18, від 08 червня 2022 року у справі 
№ 307/3155/19, від 22 червня 2022 року у справі № 367/4140/16, від 07 вересня 2022 року у справі № 697/2434/16-ц, від 21 вересня 2022 року у справі 
№ 367/4128/16-ц, від 18 січня 2023 року у справі № 369/10847/19, 
від 15 листопада 2023 року у справі № 911/351/22 (пункт 1 частини другої        статті 389 ЦПК України), а також не дослідили зібрані у справі докази та не надали їм належної правової оцінки (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).
19.        Прокурор вважає, що ефективним способом захисту, спрямованим на повернення земельної ділянки лісогосподарського призначення у власність держави є негаторний позов. Неправильна юридична кваліфікація позивачем і відповідачами спірних правовідносин не звільняє суд від обов`язку застосувати для вирішення спору належні приписи юридичних норм, відповідно до яких заволодіння громадянами та юридичними особами землями лісового та водного фонду, стосовно яких діє чітка заборона на вилучення, зміну цільового призначення та надання у користування, є неможливим. 
20.        Зазначає, що якщо законодавством не передбачена можливість набуття особою у приватну власність земель певної категорії, це означає неможливість отримання такою особою титульного володіння на земельну ділянку. Використання земельної ділянки не за цільовим призначенням є незаконним, а отже не може визначатися титульним володінням. Зайняття земельних ділянок лісогосподарського призначення з порушенням Земельного та Лісового кодексів України, з порушенням права власності держави чи відповідної територіальної громади слід розглядати як порушення права власності держави, не пов`язане з позбавленням титульного володіння. Є очевидним факт належності спірних земельних ділянок на праві титульного володіння державі в особі Фастівської районної державної адміністрації Київської області. 
21.        Прокурорвважає, що оскільки правовідносини у цій справі стосуються земель державної власності лісогосподарського призначення, які відповідно до пункту «г» частини четвертої статті 84 ЗК України не можуть передаватися у приватну власність, належним способом захисту порушеного права у цій справі є пред`явлення до суду негаторного позову в порядку, визначеному                  статтею 391 ЦК України, статтею 152 ЗК України, з метою усунення перешкод державі у здійсненні права користування та розпорядження земельними ділянками лісогосподарського призначення.
22.        Відмовляючи у задоволенні позовних вимог з підстав обрання неефективного способу захисту прав й інтересів держави, суди самоусунулися від дотримання вказаного принципу, проігнорувавши необхідність вибору і застосування до спірних правовідносин релевантних норм права.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
23.        Ухвалою Верховного Суду від 05 грудня 2024 року відкрито касаційне провадження у справі № 369/11387/22.
24.        Ухвалою Верховного Суду від 15 січня 2025року справу призначено до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Відзив на касаційну скаргу не надходив
25.        У поданому відзиві на касаційну скаргу представник ОСОБА_1 - 
 ОСОБА_3 посилається на те, що доводи касаційної скарги не спростовують правильних по суті судових рішень, а тому касаційна скарга до задоволення не підлягає. Апеляційним судом враховано актуальну судову практику, а доводи прокурора про протилежне є безпідставним. Визначальним критерієм для розмежування віндикаційного та негаторного позовів є не факт виникнення або ж не виникнення права власності, як помилково зазначає прокурор, а саме факт реєстрації права власності на спірне майно. Разом з тим, внаслідок державної реєстрації прав за іншою особою власник майна втрачає не право власності, а лише право володіння ним, у зв`язку з чим захист прав власника має здійснюватися шляхом пред`явлення саме віндикаційного позову.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
26.        Розпорядженням Києво-Святошинської районної державної адміністрації від 23 грудня 2009 року за № 2279 надано дозвіл на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства адміністративних межах Гатненської сільської ради.
27.        Розпорядженням Києво-Святошинської районної державної адміністрації від 04 березня 2010 року за № 1525 було затверджено проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 .
28.        На підставі розпорядження Києво-Святошинської районної державної адміністрації від 04 березня 2010 року за № 1525 ОСОБА_1 було видано державний акт на право власності серії ЯИ № 495301 на земельну ділянку з кадастровим номером 3222481600:02:010:0278, площею 1,8441 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, що підтверджено відповіддю Управління Держкомзему в Києво-Святошинському районі Київської області за № 13728 від 21 серпня 2012 року, наданою на вимогу прокурора Києво-Святошинського району Київської області № 57218вих 
від 15 серпня 2012 року.
29.        У подальшому, на підставі заяви ОСОБА_1 було здійснено поділ земельної ділянки з кадастровим номером 3222481600:02:010:0278, площею 1,8441 га, у результаті чого утворилось 15 земельних ділянок з кадастровими номерами: 3222481600:02:010:0505 площею 0,12 га, 3222481600:02:010:0506 площею 0,134 га, 3222481600:02:010:0507 площею 0,12 га, 3222481600:02:010:0508 площею 0,12 га, 3222481600:02:010:0509 площею 0,12 га, 3222481600:02:010:0510 площею 0,12 га, 3222481600:02:010:0511 площею 0,12 га, 3222481600:02:010:0512 площею 0,12 га, 3222481600:02:010:0513 площею 0,12 га, 3222481600:02:010:0514 площею 0,12 га, 3222481600:02:010:0515 площею 0,12 га, 3222481600:02:010:0516 площею 0,12 га, 3222481600:02:010:0517 площею 0,12 га, 3222481600:02:010:0518 площею 0, 15 га, 3222481600:02:010:0519 площею 
0,12 га.
30.         ОСОБА_1 у квітні 2011 року видано державні акти на право власності на вказані земельні ділянки.
31.        Розпорядженням Києво-Святошинської районної державної адміністрації від 06 жовтня 2011 року № 2548 затверджено проєкт землеустрою щодо відведення ОСОБА_1 вказаних земельних ділянок, змінено цільове призначення вказаних земельних ділянок із земель для ведення особистого селянського господарства на землі для ведення індивідуального садівництва, вирішено виготовити ОСОБА_1 державні акти на право власності на вищевказані земельні ділянки площею 0,12 га, площею 0,134 га, площею 0,12 га, площею 0,12 га, площею 0,12 га, площею 0,12 га, площею 0,12 га, площею 0,12 га, площею 0,12 га, площею 0,12 га, площею 0,12 га, площею 0,12 га, площею 0,12 га, площею 0, 15 га, площею 0,12 га для ведення садівництва в адміністративних межах Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області.
32.        Згідно з інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна та державних актів, наявних в матеріалах справи, земельні ділянки з кадастровими номерами 3222481600:02:010:0505 площею 0,12 га, 3222481600:02:010:0506 площею 0,134 га, 3222481600:02:010:0507 площею 0,12 га, 3222481600:02:010:0508 площею 0,12 га, 3222481600:02:010:0509 площею 0,12 га, 3222481600:02:010:0510 площею 0,12 га, 3222481600:02:010:0511 площею 0,12 га, 3222481600:02:010:0512 площею 0,12 га, 3222481600:02:010:0513 площею 0,12 га, 3222481600:02:010:0514 площею 0,12 га, 3222481600:02:010:0515 площею 0,12 га, 3222481600:02:010:0516 площею 0,12 га, 3222481600:02:010:0517 площею 0,12 га, 3222481600:02:010:0518 площею                 0, 15 га, 3222481600:02:010:0519 площею 0,12 га належать на праві власності ОСОБА_1 .
33.        Згідно з відповіддю на запит прокурора, наданою ФОП ОСОБА_2 
від 02 серпня 2022 року № 02082022-2, та наданих фрагментів з публічної кадастрової карти України земельні ділянки з кадастровими номерами 3222481600:02:010:0505 площею 0,12 га, 3222481600:02:010:0506 площею            0,134 га, 3222481600:02:010:0507 площею 0,12 га, 3222481600:02:010:0508 площею 0,12 га, 3222481600:02:010:0509 площею 0,12 га, 3222481600:02:010:0510 площею 0,12 га, 3222481600:02:010:0511 площею 0,12 га, 3222481600:02:010:0512 площею 0,12 га, 3222481600:02:010:0513 площею 0,12 га, 3222481600:02:010:0514 площею 0,12 га, 3222481600:02:010:0515 площею 0,12 га, 3222481600:02:010:0516 площею 0,12 га, 3222481600:02:010:0517 площею 0,12 га, 3222481600:02:010:0518 площею 0, 15 га, 3222481600:02:010:0519 площею 0,12 га, на які були надані поземельні книги, що знаходяться на території Гатненської сільської ради Фастівського району Київської області, повністю та частково накладаються на землі лісового фонду (за матеріалами лісовпорядкування 2014 року).
34.        Листом від 25 червня 2012 року № 02-471 ДП «Київське лісове господарство» повідомило прокурора про те, що земельна ділянка 
ОСОБА_1 площею 1,8441 га на території Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, відноситься до земель лісового фонду ДП «Київський лісгосп», квартал 2, виділ 2 Васильківського лісництва. Погодження проєктів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність фізичним особам ДП «Київський лісгосп» не надавалось.
35.        Листом Київської обласної прокуратури від 14 лютого 2022 року № 15/1-171вих22 повідомлено, що Фастівська районна державна адміністрація є належним суб`єктом владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження по захисту інтересів держави у спірних правовідносинах. Запропоновано повідомити Київську обласну прокуратуру про вжиті Фастівською районною державною адміністрацією заходи щодо усунення вказаних порушень і повернення земельних ділянок у власність держави (пред`явлення позову тощо), або повідомити про неможливість звернення до суду з вказаних питань з метою вжиття заходів представницького характеру Київською обласною прокуратурою в порядку, визначеному статтею 23 Закону України «Про прокуратуру».
36.        Листом від 15 серпня 2022 року № 15/1-547 вих-22 заступник керівника Київської обласної прокуратури повідомив Фастівську районну державну адміністрацію про пред`явлення позову до суду.
37.        Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області 
від 04 грудня 2012 року в справі № 2-3837/12, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 26 березня 2013 року, у задоволенні позову заступника прокурора Києво-Святошинського району Київської області в інтересах держави, уповноваженими органами якої є Київське обласне управління лісового та мисливського господарства, ДП «Київське лісове господарства», до Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області, ОСОБА_1 про визнання недійсним та скасування розпорядження, визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку, витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння було відмовлено.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
38.        Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.
39.        Згідно з пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьоюстатті 411 цього Кодексу.
40.        Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
41.        Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
42.        Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (частини перша та друга статті 5 ЦПК України).
43.        Частиною першою статті 14 Конституції України визначено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.
44.        Згідно з положеннями пункту 5 частини третьої статті 2 ЦПК України однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства є диспозитивність.
45.        За змістом частин першої та третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
46.        У постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19 зазначено, що позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову.
47.        Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові (постанова Верховного Суду від 15 серпня 2019 року у справі
№ 1340/4630/18).
48.        Способи захисту цивільного права чи інтересу - це визначені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, інтересів і вплив на правопорушника (постанова Великої Палати Верховного Суду
від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16 (пункт 5.5)). Інакше кажучи, це дії, спрямовані на попередження порушення або на відновлення порушеного, невизнаного, оспорюваного цивільного права чи інтересу. Такі способи мають бути доступними й ефективними (постанова Великої Палати Верховного Суду
від 29 травня 2019 року у справі № 310/11024/15-ц (пункт 14)).
49.        Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес суд має захистити у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (пункт 57), 
від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (пункт 40), від 30 січня 
2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 11 вересня 2019 року у справі 
№ 487/10132/14-ц (пункт 89), від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (пункт 7.23), від 15 вересня 2020 року у справі № 469/1044/17 (пункт 67), 
від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц (пункт 58), від 16 лютого 
2021 року у справі № 910/2861/18 (пункт 98), від 15 червня 2021 року у справі 
№ 922/2416/17 (пункт 9.1), від 22 червня 2021 року у справах № 334/3161/17 (пункт 55) і № 200/606/18 (пункт 73), від 29 червня 2021 року у справі 
№ 916/964/19 (пункт 7.3), від 31 серпня 2021 року у справі № 903/1030/19 
(пункт 68), від 26 жовтня 2021 року у справі № 766/20797/18 (пункт 19),
від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц (пункт 143), від 14 грудня 2021 року у справі № 643/21744/19 (пункт 61), від 25 січня 2022 року у справі 
№ 143/591/20 (пункт 8.31), від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20 (пункт 21), від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 (пункт 56)).
50.        Ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місцем розташування виконують водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах (частина друга статті 1 ЛК України).
51.        Усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави (частина третя статті 1 ЛК України).
52.        До одержання в установленому порядку державними лісогосподарськими підприємствами державних актів на право постійного користування земельними лісовими ділянками, документами, що підтверджують це право на раніше надані землі, є планово-картографічні матеріали лісовпорядкування (пункт 5 розділу VIII «Прикінцеві положення» ЛК України).
53.        Відповідно до частини першої статті 8, частини першої статті 9 ЛК України у державній власності перебувають усі ліси України, крім лісів, що перебувають у комунальній або приватній власності; у комунальній власності перебувають ліси в межах населених пунктів, крім лісів, що перебувають у державній або приватній власності.
54.        Згідно зі статтею 10 ЛК України ліси в Україні можуть перебувати у приватній власності; суб`єктами права приватної власності на ліси є громадяни та юридичні особи України.
55.        Відповідно до статті 12 ЛК України громадяни та юридичні особи України можуть безоплатно або за плату набувати у власність у складі угідь селянських, фермерських та інших господарств замкнені земельні лісові ділянки загальною площею до 5 гектарів; ця площа може бути збільшена в разі успадкування лісів згідно із законом; громадяни та юридичні особи можуть мати у власності ліси, створені ними на набутих у власність у встановленому порядку земельних ділянках деградованих і малопродуктивних угідь, без обмеження їх площі; ліси, створені громадянами та юридичними особами на земельних ділянках, що належать їм на праві власності, перебувають у приватній власності цих громадян і юридичних осіб.
56.        Можливість набуття права приватної власності на земельну ділянку лісогосподарського призначення передбачена також статтями 56, 57 ЗК України.
57.        Про зазначене вказувала Велика Палата Верховного Суду у постанові                  від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц (пункт 53).
58.        Звертаючись до суду з позовом у справі, яка переглядається, прокурор посилався на те, що спірні земельні ділянки відносяться до земель лісового фонду, перебувають у державній власності, їх передача у приватну власність фізичній особі здійснена з порушенням вимог земельного та лісового законодавства, що є підставою для усунення державі перешкод у користуванні та розпорядженні майном шляхом скасування рішень держаного реєстратора про державну реєстрацію права приватної власності за ОСОБА_1 на спірні земельні ділянки та зобов`язання повернути земельні ділянки лісогосподарського призначення, що відповідає негаторному позову.
59.        Суди попередніх інстанцій фактично встановили, що земельна ділянка, виділена ОСОБА_1 на території Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області площею 1,8441 га, відноситься до земель лісового фонду ДП «Київський лісгосп», квартал 2, виділ 2 Васильківського лісництва. Погодження проєкту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність фізичним особам компетентними органами та землекористувачем не надавалося, зміна цільового призначення земельних ділянок проведена не була. 
60.        Серед способів захисту майнових прав цивільне законодавство виокремлює, зокрема, витребування майна з чужого незаконного володіння у порядку статей 387-388 ЦК України (віндикаційний позов) і усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном згідно зі статтею 391 ЦК України (негаторний позов). 
61.        Позовом про витребування майна, зокрема віндикаційним позовом, є вимога власника, який не є володільцем належного йому на праві власності (на правах володіння, користування та розпорядження) індивідуально визначеного майна, до особи, яка заволоділа останнім, про витребування (повернення) цього майна з чужого незаконного володіння. 
62.        Негаторний позов - це вимога власника, який є володільцем майна (відновив володіння майном), до будь-якої особи про усунення перешкод (шляхом повернення майна, виселення, демонтажу самочинного будівництва тощо), які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном. 
63.        Позивач за негаторним позовом вправі вимагати усунути існуючі перешкоди чи зобов`язати відповідача утриматися від вчинення дій, які можуть призвести до виникнення таких перешкод. Зазначений спосіб захисту спрямований на усунення порушень прав власника, які не пов`язані з позбавленням його володіння майном.
64.        Факт володіння нерухомим майном за загальним правилом можна підтвердити, зокрема, державною реєстрацією права власності на це майно у встановленому законом порядку (принцип реєстраційного підтвердження володіння) (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 653/1096/16 (пункт 90)). Цей фактичний стан володіння слід відрізняти від права володіння, яке належить власникові (частина перша статті 317 ЦК України) незалежно від того, є він фактичним володільцем майна, чи ні. Тому власник не втрачає право володіння нерухомим майном у зв`язку з державною реєстрацією права власності за іншою особою, якщо остання не набула права власності. Натомість ця особа внаслідок реєстрації за нею права власності на нерухоме майно стає фактичним володільцем останнього, але не набуває право володіння, допоки право власності зберігається за попереднім володільцем. Отже, володіння нерухомим майном, яке посвідчує державна реєстрація права власності, може бути правомірним або неправомірним (законним або незаконним) (постанова Великої Палати Верховного Суду від 23 листопада 
2021 року у справі № 359/3373/16-ц (пункти 65-67)).
65.        Фізичне зайняття особою, за якою не зареєстроване право власності на нерухоме майно, не позбавляє власника фактичного володіння, але створює перешкоди у здійсненні ним права користування своїм майном. Інакше кажучи, зайняття земельної ділянки, зокрема фактичним користувачем, треба розглядати як таке, що не є пов`язаним з позбавленням власника його володіння цією ділянкою. У таких випадках її власник має право вимагати усунення цих перешкод (постанова Великої Палати Верховного Суду 
від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц (пункти 70-71)).
66.        Заволодіння земельними ділянками є неможливим лише в разі, якщо на такі ділянки за жодних умов не може виникнути право власності. Якщо ж закон допускає набуття права власності на земельні ділянки, але обмежує їх використання лише з певною метою, то передання ділянок з порушенням такого обмеження може свідчити про те, що право власності порушника на земельну ділянку не виникло, але не свідчить про неможливість заволодіння (зокрема, неправомірного) земельною ділянкою.
67.        З урахуванням наведеного, визначальним критерієм для розмежування віндикаційного та негаторного позовів є відсутність або наявність у позивача володіння майном.
68.        Метою позову про витребування майна (незалежно від того, на підставі приписів яких статей ЦК України цю вимогу заявив позивач) є забезпечення введення власника-позивача у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений. 
69.        Так, у випадку нерухомого майна означене введення полягає у внесенні запису (відомостей) про державну реєстрацію за позивачем права власності на відповідне майно (близькі за змістом висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц 
(пункт 89), від 07 листопада 2018 року у справах № 488/5027/14-ц (пункт 95) 
і № 488/6211/14-ц (пункт 84), від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (пункти 114, 142), від 28 листопада 2018 року у справі № 504/2864/13-ц 
(пункт 67), від 30 червня 2020 року у справі № 19/028-10/13 (пункт 10.29), 
від 16 лютого 2021 року у справі № 910/2861/18 (пункт 100), від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц (пункт 146), від 14 грудня 2021 року у справі № 344/16879/15-ц, від 06 липня 2022 року у справі № 914/2618/16 (пункт 37)).
70.        Велика Палата Верховного Суду неодноразово доходила висновку, що вимога про витребування земельної ділянки лісогосподарського призначення з незаконного володіння (віндикаційний позов) в порядку статті 387 ЦК України є ефективним способом захисту права власності (постанови Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 368/1158/16-ц, від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц, від 07 листопада 2018 року у справі 
№ 488/5027/14-ц, від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц).
71.        Статус володільця у держави буде відновлений у разі задоволення вимог у частині витребування на її користь спірної земельної ділянки та внесення до відповідного державного реєстру запису про право власності держави на цю ділянку.
72.        Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
73.        Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).
74.        При вирішенні спору суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, встановивши, що спірна земельна ділянка лісового фонду, яка в подальшому була розділена на 15 земельних ділянок, незаконно вибула з володіння держави, а право власності на новоутворенні земельні ділянки зареєстровані за відповідачем, дійшов правильного висновку, що заявлений прокурором негаторний позов про повернення спірних земельних ділянок, не підлягає до задоволення у зв`язку з обранням прокурором неналежного способу захисту права держави на спірні земельні ділянки лісового фонду. 
75.        У цьому контексті колегія суддів зауважує, що витребування земельних ділянок у власність держави потребує оцінки добросовісності дій її фактичного реєстраційного володільця, а також пропорційності втручання у його право власності у відповідності до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, можливо, і дотримання позовної давності.
76.        У контексті обставин цієї справи належним способом захисту прав держави є звернення до суду з вимогами про витребування земельних ділянок з чужого незаконного володіння, враховуючи, що держава протиправно позбавлена права володіння земельними ділянками.
77.        Подібні висновки висловленні у постановах Верховного Суду від 10 січня 2024 року у справі № 707/2475/22, від 24 січня 2024 року у справі  
№ 707/2465/22, від 07 лютого 2024 року у справі № 707/3047/22, 10 квітня 
2024 року у справі № 369/4557/22 (провадження № 61-16382св23), 11 червня 2024 року у справі № 370/600/22 (провадження № 61-781св24), 04 грудня 
2024 року у справі № 485/1500/21 (провадження № 61-15251св23).
78.        Судова практика у спірній категорії справ є сталою. 
79.        Доводи касаційної скарги висновків судів попередніх інстанцій не спростовують, зводяться до власного тлумачення прокурором норм матеріального права.
80.        Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів прокурора по суті спору та їх відображення в оскарженому рішенні суду першої інстанції та постанові апеляційного суду (з урахуванням доводів касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження), питання вмотивованості висновків судів першої та апеляційної інстанцій, Верховний Суд виходить з того, що у справі, яка розглядається, судами сторонам спору надано мотивовану відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних правовідносин, а доводи, викладені у касаційній скарзі, не спростовують обґрунтованих висновків судів попередніх інстанцій .
81.        Колегія суддів, надаючи оцінку судовим рішенням на предмет їх законності у межах доводів касаційної скарги, погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанції. За встановлених у цій справі обставин суди правильно застосували норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, та дійшли цілком обґрунтованих висновків про відмову у задоволенні позовних вимог.
82.        Висновки судів попередніх інстанцій не суперечать висновкам Великої Палати Верховного Суду, Верховного Суду, на які прокурор послався в обґрунтування доводів касаційної скарги.
83.        Частиною першою статті 410 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
 
Керуючись статтями 400, 402, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
1.            Касаційну скаргу заступника керівника Київської обласної прокуратури залишити без задоволення.
2.            Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області 
від 09 листопада 2023 року та постанову Київського апеляційного суду 
від 26 вересня 2024 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий           	       Є. В. Синельников  	
Судді 	       О. В. Білоконь          О. М. Осіян           Н. Ю. Сакара   	
 	       В. В. Шипович