Справа № 991/5553/21
Провадження № 1-в/991/10/25

ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД 

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2025 року                                                                        м. Київ
Вищий антикорупційний суд у складі:
головуючого судді                                         ОСОБА_1 ,        
за участю секретаря судового засідання                 ОСОБА_2 ,
засудженого                                                 ОСОБА_3 ,
його захисника                                        адвоката ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві клопотання захисника засудженого ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 про тимчасове залишення засудженого ОСОБА_3 в слідчому ізоляторі у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 лютого 2020 року за № 52020000000000132, за обвинуваченням
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Оренбург Російської Федерації, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,
засудженого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 191 КК України,
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Каховка Херсонської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ,
засудженого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 191 КК України,
В С Т А Н О В И В :
І. Історія провадження
1.1. Вироком Вищого антикорупційного суду від 15 лютого 2024 року:
-  ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 191 КК України, та призначено йому покарання у виді 7 років і 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих і адміністративно-господарських функцій на підприємствах, у статутних капіталах яких наявна частка державної або комунальної власності, строком на 3 роки та з конфіскацією 1/2 належного йому на праві власності майна;
-  ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 191 КК України, та призначено йому покарання у виді 7 років і 3 місяців позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих і адміністративно-господарських функцій на підприємствах, у статутних капіталах яких наявна частка державної або комунальної власності, та займатися діяльністю у сфері права строком на 3 роки з конфіскацією 1/2 належного йому на праві власності майна;
- вирішено питання щодо заходів забезпечення, процесуальних витрат та речових доказів.
Ухвалою Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 05 листопада 2024 року апеляційні скарги сторони захисту було залишено без задоволення, а вирок Вищого антикорупційного суду від 15 лютого 2024 року - без змін.
Окреслена ухвала Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців із дня її проголошення.
Ухвалою Вищого антикорупційного суду від 27 листопада 2024 року клопотання засудженого ОСОБА_3 про його тимчасове залишення в слідчому ізоляторі було задоволено та залишено останнього у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» до закінчення строку подання касаційної скарги, тобто до 06 лютого 2025 року.
1.2. 19 лютого 2025 року до Вищого антикорупційного суду надійшло клопотання захисника засудженого ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 про тимчасове залишення засудженого ОСОБА_3 у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» до закінчення розгляду Касаційним кримінальним судом у складі Верховного Суду касаційної скарги засудженого ОСОБА_3 та його захисників - адвокатів ОСОБА_4 та ОСОБА_8 на вирок Вищого антикорупційного суду від 15 лютого 2024 року та ухвалу Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 05 листопада 2024 року.
1.3. 19 лютого 2025 року прокурор Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_9 надіслав до суду письмову позицію щодо клопотання захисника засудженого ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 про тимчасове залишення засудженого ОСОБА_3 в слідчому ізоляторі, у якій зазначив, що не заперечує проти його задоволення.
ІІ. Позиція учасників судового засідання
 
2.1. Засуджений ОСОБА_3 та його захисник адвокат ОСОБА_4 висловили консолідовану позицію, згідно з якою підтримали клопотання з наведених у ньому мотивів.
2.2. Прокурор ОСОБА_9 у судове засідання не прибув, просив розглянути клопотання без його участі.
ІІІ. Мотиви та висновки суду
 
3.1. Заслухавши думку осіб, які беруть участь у судовому засіданні, проаналізувавши клопотання захисника засудженого ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 про тимчасове залишення засудженого ОСОБА_3 в слідчому ізоляторі, матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 20 лютого 2020 року за № 52020000000000132, у межах, необхідних для вирішення цього клопотання, суд дійшов таких висновків.
3.2. Норми кримінального процесуального закону, якими керується суд
 
Відповідно до приписів ст. 63 Конституції України засуджений користується всіма правами людини і громадянина, за винятком обмежень, які визначені законом і встановлені вироком суду. Конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Основним Законом (ст. 64 Конституції України). Разом з тим, до основних засад судочинства віднесено, серед іншого, забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення (п. 8 ст. 129 Конституції України).
Згідно з ч. 3 ст. 43 КПК України, засуджений має права обвинуваченого, передбачені ст. 42 цього Кодексу, в обсязі, необхідному для його захисту на відповідній стадії судового провадження. Зокрема, обвинувачений має право оскаржувати в установленому КПК порядку судові рішення та ініціювати їх перегляд, знати про подані на них апеляційні та касаційні скарги, заяви про їх перегляд, подавати на них заперечення (ч. 4 ст. 42 КПК України).
Суд має право вирішувати питання про тимчасове залишення засудженого в слідчому ізоляторі та про переведення засудженого з колонії, слідчого ізолятора для розгляду кримінального провадження (п. 12 ч. 1 ст. 537 КПК України).
Питання, передбачене п. 12 ч. 1 ст. 537 КПК України, у разі, якщо вирішення питання необхідне у зв`язку зі здійсненням судового розгляду, вирішується судом, який його здійснює (п. 4 ч. 2 ст. 539 КПК України).
Відповідно до положень ст. 90 КВК України, у порядку, встановленому КПК України, засуджений у разі необхідності проведення слідчих дій у кримінальному провадженні про кримінальне правопорушення, у зв`язку з розглядом справи в суді може бути тимчасово залишений у слідчому ізоляторі або переведений з арештного дому, виправного центру, дисциплінарного батальйону або колонії до слідчого ізолятора.
3.3. Висновки суду
 
Судом встановлено, що засуджений ОСОБА_3 наразі утримується у ДУ «Київський слідчий ізолятор».
06 листопада 2024 року розпочався тримісячний строк, передбачений ст. 426 КПК України для подання засудженим ОСОБА_3 касаційної скарги на ухвалу Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 05 листопада 2024 року.
30 січня 2025 року засуджений ОСОБА_3 та його захисники - адвокати ОСОБА_4 та ОСОБА_8 звернулися до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду з касаційними скаргами на вирок Вищого антикорупційного суду від 15 лютого 2024 року та ухвалу Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 05 листопада 2024 року.
04 лютого 2025 року ухвалою Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду постановлено ухвалу про відкриття касаційного провадження за касаційними скаргами засудженого ОСОБА_3 та його захисників - адвокатів ОСОБА_4 та ОСОБА_8 .
Враховуючи конституційні та інші законодавчі засади кримінального провадження, зокрема, забезпечення права на касаційний перегляд судових рішень, а також той факт, що засуджений ОСОБА_3 може бути етапований до виправної установи для відбування покарання, що суттєво ускладнить процес підготовки останнім разом із захисниками доповнень до касаційних скарг та суперечить загальним засадам, закріпленим ст. 21 КПК України, суд дійшов висновку про необхідність тимчасового залишення засудженого ОСОБА_3 у Державній установі «Київський слідчий ізолятор».
З огляду на вищевказане, суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання захисника засудженого ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 про тимчасове залишення засудженого ОСОБА_3 у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» до закінчення розгляду Касаційним кримінальним судом у складі Верховного Суду касаційних скарг засудженого ОСОБА_3 та його захисників - адвокатів ОСОБА_4 та ОСОБА_8 у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 лютого 2020 року за № 52020000000000132.
Керуючись статтями 369, 372 КПК України, головуючий суддя,
                               П О С Т А Н О В И В :
1. Клопотання - задовольнити.
2. Тимчасово залишити засудженого ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Оренбург Російської Федерації, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 191 КК України, у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» до закінчення розгляду Касаційним кримінальним судом у складі Верховного Суду касаційної скарги засудженого ОСОБА_3 та його захисників - адвокатів ОСОБА_4 та ОСОБА_8 у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 лютого 2020 року за № 52020000000000132.
3. Копію ухвали негайно направити до Державної установи «Київський слідчий ізолятор», що розташований за адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська, буд. 13, для виконання.
       
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду протягом семи днів з дня її оголошення шляхом подання апеляційної скарги через Вищий антикорупційний суд.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя                                                                 ОСОБА_1