УХВАЛА
28 лютого 2025 року
м. Київ
 
справа № 128/2773/24 
провадження № 61-2384ск25
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Коломієць Г. В. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Луспеника Д. Д.,
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 26 серпня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Вінницької окружної прокуратури, Державної казначейської служби України про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної неправомірними та незаконними діями, 
ВСТАНОВИВ:
У липні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом до Вінницької окружної прокуратури, Державної казначейської служби України (далі - ДКСУ), в якому просив суд стягнути з ДКСУ за рахунок коштів державного бюджету України, шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку державного бюджету України на його користь у рахунок відшкодування моральної шкоди 900 000,00 грн.
 
Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 31 липня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до Вінницької окружної прокуратури, ДКСУ про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної неправомірними та незаконними діями повернуто позивачу.
Роз`яснено ОСОБА_1 , що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.
 
Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що позовна заява ОСОБА_1 не підписана позивачем, зокрема вона не містить підпису під текстом позовної заяви. Суд зазначив, що наявний запис у лівому верхньому куті титульної сторінки позовної заяви за своєю суттю є візуванням документів, а не їх підписанням.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, ОСОБА_1 направив апеляційну скаргу безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
У апеляційній скарзі ОСОБА_1 заявив клопотання, у якому, посилаючись на положення пункту 5 частини першої статті 36 ЦПК України, він заявляє про відвід усьому складу цивільної палати Вінницького апеляційного суду, у тому числі 
і суддям: Копаничук С.Г., Медвецькому С. К., Оніщуку В.В. від участі у розгляді апеляційної скарги, оскільки вони, на його думку, необізнані у веденні таких справ.
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 26 серпня 2024 року клопотання ОСОБА_1 про відвід суддів від участі у розгляді його апеляційної скарги на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 31 липня 2024 року повернуто заявнику без розгляду.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 31 липня 2024 року повернуто особі, яка її подала.
 
Суд апеляційної інстанції, повертаючи апеляційну скаргу, виходив з того, що апеляційна скарга не може бути прийнята до розгляду та підлягає поверненню на підставі частини п`ятої статті 357 ЦПК України, як така, що не містить підпису особи, яка її подала. 
21 лютого 2025 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Вінницького апеляційного суду 
від 26 серпня 2024 року (надійшла до суду 25 лютого 2025 року), в якій просить суд скасувати оскаржуване судове рішення, направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
 
08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-IХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України (тут і далі у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження, виходячи з наступного.
Відповідно до частини першої статті 356 ЦПК України апеляційна скарга подається у письмовій формі.
Частиною третьою статті 356 ЦПК України передбачено, що апеляційна скарга підписується особою, яка її подає, або представником такої особи.
Відповідно до пункту 5.22. Національного стандарту України «Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації «Вимоги до оформлювання документів» (ДСТУ 4163-2020), затвердженого наказом державного підприємства «Український науково-дослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості» від 01 липня 2020 року № 144, підпис розміщують під текстом документа або під відміткою про наявність додатків.
Зазначене узгоджується із висновками, викладеними у змісті постанови Великої палати Верховного Суду від 04 липня 2023 року у справі № 233/4365/18 (провадження № 14-96цс21).
Велика Палата Верховного Суду в ухвалі від 11 вересня 2024 року у справі 
№ 930/191/23 (провадження № 14-72цс24) зробила наступні висновки.
Велика Палата Верховного Суду вважає, що підпис має бути розташований після основного тексту документа для підтвердження дійсного волевиявлення особи та згоди з його змістом, з огляду на таке.
Підпис - це графічний знак або набір знаків, який особа ставить на документі для підтвердження його автентичності, згоди або авторства.
Зазвичай підпис розташовується у кінці документа після його основного тексту та відомостей про додатки (у разі їх наявності).
Наведене зумовлене тим, що підпис ідентифікує автора і слугує задля підтвердження того, що особа, яка його підписала, ознайомлена із документом 
і погоджується з його змістом. В юридичному сенсі, підпис є підтвердженням певної дії, угоди чи зобов`язання і надає документу юридичну силу.
Отже, Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на конструкцію нормативного регулювання суспільних відносин, передбачену в ЦПК України. Стаття 356 ЦПК України, яка регламентує форму і зміст апеляційної скарги, передбачає певну послідовність викладу законодавчих приписів. Законодавець передусім зазначає, що апеляційна скарга подається у письмовій формі (частина перша цієї статті); далі - про те, що особа, яка подає апеляційну скаргу, має зазначити найменування суду, до якого подається скарга (пункт 1 частини другої), повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає апеляційну скаргу (пункт 2). Наприкінці особа має зазначити перелік документів та інших матеріалів, що додаються (пункт 9).
Верховний Суд так само повинен враховувати і стандарти, які склалися в Україні, щодо ділового письма загалом.
Загальноприйнятою практикою є розташування підпису автора документа наприкінці нього. Таке розташування підпису логічно завершує виклад думок автора та підтверджує його згоду з усім написаним вище; до того ж воно відповідає загальним правилам композиції тексту і сприяє його кращому сприйняттю. Відступ від цього стандарту може призвести до сумнівів у дійсності документа або його окремих частин.
Отже, належним виконанням вимог процесуального закону щодо підписання письмового документа є здійснення особою підпису після основного тексту цього документа чи відомостей про його додатки (у разі їх наявності).
Суд апеляційної інстанції вірно зазначив, що апеляційна скарга не може бути прийнята до розгляду та підлягає поверненню на підставі частини п`ятої статті 357 ЦПК України, як така, що не містить підпису особи, яка її подала.
Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в  порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є  необґрунтованою.
Верховний Суд зазначає, що повернення апеляційної скарги не позбавляє заявника права подати нову апеляційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 356 ЦПК України.
Оскільки правильне застосування апеляційним судом норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, колегія суддів вважає, що касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 26 серпня 2024 року є необґрунтованою, тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 26 серпня 2024 року 
у справі за позовом ОСОБА_1 до Вінницької окружної прокуратури, Державної казначейської служби України про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної неправомірними та незаконними діями відмовити.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подавала касаційну скаргу.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                               Г. В. Коломієць

 
 
Б. І. Гулько

 
                                                                                                        
Д. Д. Луспеник