ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
05 березня 2025 року           справа №200/6757/24 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г., Компанієць І.Д., розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12 листопада 2024 року (головуючий суддя І інстанції Дмитрієв В.С.), складеного в повному обсязі 12 листопада 2024 року у справі № 200/6757/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

                                                      В С Т А Н О В И В:

До Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області з вимогами:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області № 056650010708 від 25.09.2024 по заяві ОСОБА_1 від 17.09.2024 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу на підземних роботах за Постановою КМУ №202 від 31.03.1994 періоди з 02.03.2009 по 17.03.2009, з 01.01.2012 по 14.01.2012, з 01.01.2013 по 23.01.2013, з 01.01.2014 по 14.02.2014, з 01.01.2015 по 25.02.2015, з 01.01.2016 по 10.01.2016, з 01.01.2017 по 13.02.2017, з 01.01.2018 по 19.01.2018, з 01.01.2019 по 24.01.2019, з 01.01.2020 по 10.01.2020, з 06.12.2021 по 07.12.2021, з 26.12.2021 по 17.01.2022 та зобов`язати повторно розглянути заяву від 17.09.2024 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за ч.3. ст.114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, з урахуванням вищенаведених періодів.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 12 листопада 2024 року  позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області № 056650010708 від 25.09.2024 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області  повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 17.09.2024, зарахувавши  до пільгового стажу на підземних роботах, що дає право на пенсію незалежно від віку відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону № 1058 та Постановою КМУ №202 (25) періоди роботи: з 02.03.2009 по 17.03.2009, з 01.01.2012 по 14.01.2012, з 01.01.2013 по 23.01.2013, з 01.01.2014 по 14.02.2014, з 01.01.2015 по 25.02.2015, з 01.01.2016 по 10.01.2016, з 01.01.2017 по 13.02.2017, з 01.01.2018 по 19.01.2018, з 01.01.2019 по 24.01.2019, з 01.01.2020 по 10.01.2020, з 06.12.2021 по 07.12.2021, з 26.12.2021 по 17.01.2022, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Не погодившись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12 листопада 2024 року у справі № 200/6757/24 та відмовити у задоволені позовних вимог.
В обґрунтування апеляційної скарги вказав, що у призначенні пенсії позивачу на пільгових умовах відмовлено правомірно у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу.
Сторони в судове зсідання не викликались, про дату та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.
Апеляційним судом витребувано у Донецького окружного адміністративного суду справу № 200/6757/24, однак листом суд першої інстанції повідомив, що справа в паперовому вигляді не формувалась. Також повідомлено, що всі документи експортовано в комп`ютерну програму «Діловодство спеціалізованого суду».
Відтак, апеляційний суд вважає за можливе здійснити апеляційний перегляд за документами, наявними в підсистемі «Електронний суд».
Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи і обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, встановив наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином  України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копіює паспорта серії НОМЕР_1 , виданого Красноармійським МВУМВС України в Донецькій області  01.06.1995.
17.09.2024  позивач звернувся із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
Заява позивача про призначення пенсії розглянута за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області, за результатом якої прийнято рішення від 25.09.2024  №056650010708 про відмову у призначенні пенсії.
Так, за вказаним рішенням, право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відсутнє, оскільки заявник не набув необхідного пільгового стажу – 25 років.
При цьому, згідно з вказаним рішенням: вік заявника 46 років 5 місяців 25 днів,  страховий стаж особи становить 51 рік 3 місяці 0 днів. Пільговий стаж на підземних роботах за Постановою №202 (25) становить 24 роки 4 місяці 23 дні.
Вважаючи таке рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду із даним позовом.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції погоджує висновки суду першої інстанції з наступних підстав.
Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 5 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-IV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (абзац перший частини четвертої статті 24 Закону № 1058-IV).
Частиною 3 статті 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” на пільгових умовах пенсія за віком призначається, працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років
За наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок та страхового стажу, встановленого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 1 частини другої цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений   абзацом першим   статті 26 цього Закону, зменшується на один рік. При цьому пенсійний вік для жінок не може бути нижчим за вік, встановлений   абзацом першим   пункту 1 частини другої цієї статті.
Статтею ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ (далі - Закон № 1788-ХІІ) передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Згідно з  копії трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_2  у спірний період позивач працював:
Державне підприємстві «Вугільна компанія «Краснолиманська» 
– 02.03.2009  прийнятий на роботу машиністом бурильних установок 5 розряду з повним підземним робочим днем в шахті (наказ № 506 від 02.03.2009, запис №11); 
-          18.10.2017  переведений механіком підземним з повним робочим днем в шахті (наказ 6603/к від 18.10.2017, запис № 12);
– 19.02.2020 звільнено за власним бажанням (наказ 203/ к від 19.02.2020, запис №13); 
Приватне акціонерне товариство «Шахтоуправління «Покровське»
– 26.02.2020  прийнято на посаду механіка дільниці підземним з повним робочим днем в шахті (Наказ 363 кпр від 21.02.2020, запис № 14);
– 01.06.2021 переведено на посаду заступника начальника дільниці підземним з повним робочим днем в шахті (наказ 1028 від 31.05.2021, запис №15);
 – 26.10.2021  переведено на посаду начальника дільниці підземним з повним робочим днем в шахті (наказ 1954 від 26.10.2021, запис №16);
– 08.12.2021  звільнено за власним бажанням (наказ 1448кз від 08.12.2021, Запис №17)
Державне підприємство «Вугільна компанія «Краснолиманська»
– 08.12.2021 прийнято машиністом бурової установки підземним 5 розряду з повним підземним робочим днем в шахті (наказ 3178/к від 08.12.2021, запис № 18);
– 22.12.2022 переведено заступником начальника дільниці підземним з повним підземним робочим днем в шахті (наказ 2865/к від 22.12.2022, запис №19). 
Запис про звільнення трудова книжка не містить.
Як вбачається з розрахунку стажу позивача за формою РС-право, періоди: з 02.03.2009 по 17.03.2009, з 01.01.2012 по 14.01.2012, з 01.01.2013 по 23.01.2013, з 01.01.2014 по 14.02.2014, з 01.01.2015 по 25.02.2015, з 01.01.2016 по 10.01.2016, з 01.01.2017 по 13.02.2017, з 01.01.2018 по 19.01.2018, з 01.01.2019 по 24.01.2019, з 01.01.2020 по 10.01.2020, з 06.12.2021 по 07.12.2021, з 26.12.2021 по 17.01.2022 не зараховані до пільгового стажу.  
Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, також встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка (п. 1).
Відповідно до п. 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Пунктом 20 Порядку № 637 визначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).
Таким чином, відповідно до діючого законодавства основним та достатнім документом (за наявності відповідних записів в ній), що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка; а у випадку, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Разом з тим, суд звертає увагу, що ОСОБА_1 самостійно, разом із заявою про призначення пенсії, були подані до Пенсійного фонду довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
Отже, відповідач розглянув заяву про призначення пенсії з урахуванням усіх поданих заявником документів.
Так, довідка №01/11-159/24 від 14.08.2024 про відсутність на роботі (Додаток №1) містить наступні відомості: у квітні 2009 року - 3 дні безоплатної відпустки, у грудні 2009 року  - 1 день безоплатної відпустки, у квітні 2012 року – 2 дні безоплатної відпустки, у жовтні 2012 року – 12 уч. відп., у лютому 2013 року – 1 день безоплатної відпустки, у березні 2013 року - 8 днів уч. відп.,  у вересні 2013 року – 1 день безоплатної відпустки, 12 днів уч. відп., у листопаді 1 день безоплатної відпустки, у березні 2014 року - 7 уч. відп., 3 безоплатної відпустки, у квітні 2014 року – 2 дні безоплатної відпустки, у травні 2014 року – 1 день безоплатної відпустки, 18 днів уч. відп., у серпні 2014 року – 3 дні безоплатної відпустки, у вересні 2014 року – 5 уч. відп., у листопаді 2014 року – 5 уч. відп., у квітні 2015 року – 14 днів уч. відп., у травні 2015 року – 31 днів уч. відп., у червні 2015 року – 11 днів уч. відп., у серпні 2016 року – 2 дні безоплатної відпустки, у вересні 2016 року – 7 днів уч. відп., 1 день безоплатної відпустки, у січні 2017 року – 15 днів уч. відп., у травні 2017 року – 4 дні безоплатної відпустки, у червні 2017 року – 8 днів уч. відп., 1 день безоплатної відпустки, у вересні 2017 року 7 днів уч. відп., у грудні 2017 року – 6 днів уч. відп., у січні 2018 року – 6 днів уч. відп., у травні 2018 року 3 дні уч. відп., у червні 2018 року – 10 днів уч. відп., у січні 13 днів уч. відп., у лютому – 3 днів уч. відп., у червні 2019 року – 7 днів уч. відп., у грудні 2019 року – 1день безоплатної відпустки, у січні 2020 року – 8 днів уч. відп., у лютому 2020 року – 2 дні вимушеного простою, у березні 2022 року – 1 день вимушеного простою, у квітні 2022 року – 14 днів безоплатної відпустки.
Стосовно не зарахування до пільгового стажу періоду знаходження в учбовій відпустці, суд зазначає, що  відповідно до статей 14, 15 Закону України «Про відпустки» працівникам надаються додаткові оплачувані відпустки у зв`язку з навчанням у професійно-технічних навчальних закладах, у вищих навчальних закладах, навчальних закладах післядипломної освіти та аспірантурі.
Під час учбових відпусток за позивачем  зберігався середній заробіток на посаді, яка відноситься до посади на підземних роботах повний робочий день, що підтверджується довідкою ДП «ВК «Краснолиманська» від 09.08.2024 № 01/11- 156/50.
Так, згідно з довідкою ДП «Вугільна компанія «Краснолиманська»  № 01/11- 156/50 від 09.08.2024 ОСОБА_1 працював у ДП «ВК «Краснолиманська», оплата учбових відпусток: в  жовтні 2012 року – 12 календарних днів, в березні 2013 року – 8 календарних днів, у вересні 2013 – 12 календарних днів, у лютому 2014 року – 3 календарних дні, у березні 2014 року – 7 календарних днів, у травні 2014 року – 18 календарних днів, у вересні 2014 року – 5 календарних днів, у листопаді 2014 року – 5 календарних днів, у квітні 2015 року – 14 календарних днів, у травні 2015 року – 31 календарний день, у червні 2015 року -11  календарних днів, у вересні 2016 року – 7 календарних днів, у січні 2017 року – 15 календарних днів, у червні 2017 року – 8 календарних днів, у вересні 2017 року – 7 календарних днів, у жовтні 2017 року – 3 робоч. дн., у грудні 2017 року – 6 календарних днів, у січні 2018 року – 6 календарних днів, у травні 2018 року – 10 календарних днів, у червні 2018 року – 10 календарних днів, у січні 2019 року – 13 календарних днів, у лютому 2019 року – 3 календарних днів, у червні 2019 року – 7 календарних днів, у січні 2020 року – 8 календарних днів, нараховувалася з середньоденного заробітку (підземної тарифної ставки, підземного окладу).
Отже, період учбових відпусток повинен бути зарахований до пільгового стажу позивача.
Стосовно зарахування до пільгового стажу  безоплатних відпусток, суд зазначає наступне. 
Згідно зі ст. 26 Закону України від 15.11.1996 № 504/96-ВР “Про відпустки” (далі – Закон № 504/96-ВР) за сімейними обставинами та з інших причин працівнику може надаватися відпустка без збереження заробітної плати на термін, обумовлений угодою між працівником та власником або уповноваженим ним органом, але не більше 15 календарних днів на рік.
Як свідчить роз`яснення Міністерства соціальної політики України, наведене у листі від 08.02.2016  № 713/039/161-16, періоди відпусток без збереження заробітної плати, якщо вони були пов`язані з виробничою необхідністю, працівникам, які працюють в шкідливих і важких умовах праці, можуть бути зараховані до пільгового стажу, але не більше 1 місяця в календарному році.
Це відповідає висновку Верховного Суду, викладеному в постанові від 19.03.2019 у справі № 295/8979/16-а.
Отже, позивач має право на зарахування до пільгового стажу, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, днів відпустки без збереження заробітної плати за умови що 1) вони пов`язані з виробничою необхідністю та 2) не більше 1 місяця в календарному році.
Тривалість відпустки без збереження заробітної плати з 2009 по 2022 рік не перевищувала 1 місяця в календарному році.
Водночас належні та допустимі докази, які б підтверджували, що  дні відпустки без збереження заробітної плати що мали місце з 2009 по 2022 рік були пов`язані з виробничою необхідністю, до пенсійного органу не подавалися та суду не надані.
Отже підстави для зарахування до пільгового стажу періодів знаходження ОСОБА_1 у безоплатних відпустках  наразі  немає.
При цьому, вимушений простій (2 дні у лютому 2020 році та 1 день у березні 2022 року повинен бути зарахований до пільгового стажу позивача.
Разом з тим, суд, порівнявши  відомості у довідці №01/11-159/24 від 14.08.2024 про відсутність на роботі (Додаток №1) та розрахунок стажу до спірного рішення, зазначає, що відповідачем не зараховані спірні періоди у довільному порядку (без урахування інформації у Додатку №1).
Отже, дослідивши вказані вище докази, суд зазначає, що до спеціального (пільгового) стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону № 1058, повинні бути враховані спірні періоди: з 02.03.2009 по 17.03.2009, з 01.01.2012 по 14.01.2012, з 01.01.2013 по 23.01.2013, з 01.01.2014 по 14.02.2014, з 01.01.2015 по 25.02.2015, з 01.01.2016 по 10.01.2016, з 01.01.2017 по 13.02.2017, з 01.01.2018 по 19.01.2018,  з 01.01.2019 по 24.01.2019, з 01.01.2020 по 10.01.2020, з 06.12.2021 по 07.12.2021,  з 26.12.2021 по 17.01.2022, оскільки в матеріалах справи відсутня інформація про те, що позивач у вказані вище періоди перебував у відпустці без збереження заробітної плати, тощо.
Ураховуючи викладене вище, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що оскаржуване рішення є протиправним та підлягає скасуванню, а позовні вимоги задоволенню.
Відповідно до положень ч.1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Решта доводів та заперечень апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують.
Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін, оскільки суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а  доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.  
Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

                                                          ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області  – залишити без задоволення.
Рішення  Донецького окружного адміністративного суду від 12 листопада 2024 року у справі № 200/6757/24 – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню крім  випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 05 березня 2025 року.

Судді                                                                                                    А.В. Гайдар
                                                                                                              Е.Г. Казначеєв
                                                                                                     І.Д.Компанієць