П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

24 січня 2025 р.	м. Одеса	Справа № 400/7595/24	

Перша інстанція: суддя Гордієнко Т. О.,

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
судді-доповідача – Турецької І. О.,
суддів – Градовського Ю. М., Шеметенко Л. П.

розглянувши, в порядку письмового провадження, апеляційну Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2024 року у справі за позовом адвоката Соколіка Віталія Дмитровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

У серпні 2024 року адвокат Соколік В.Д., який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду першої інстанції з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі – ГУ ПФУ в Миколаївській області) та Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі – ГУ ПФУ у Львівській області),  в якому заявив такі вимоги:
- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ у Львівській області №948010162886 від 27.06.2024 про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 ;
- зобов`язати ГУ ПФУ в Миколаївській області здійснити ОСОБА_1 переведення та перерахунок пенсії, відповідно до положень статті 37 Закону України «Про державну службу» з 21.06.2024 та здійснити відповідну виплату пенсії на підставі довідок від 20.06.2024 № 866/07 та від 20.06.2024 № 867/07 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця.
Також у позовній заяві ставилося питання про стягнення на користь ОСОБА_1 понесені під час розгляду справи судові витрати.

В обґрунтування заявлених вимог адвокат Соколік В.Д. пояснює, що його довіритель звернувся до ГУ ПФУ в Миколаївській області із заявою про переведення з пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі – Закон №1058-IV), на пенсію за віком відповідно до положень статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ право на яку збережено відповідно до положень Закону України «Про державну службу» №889-VIII (далі – Закон №889-VIII).
Подана заява, за принципом екстериторіальності, розглядалася ГУ ПФУ у Львівській області, за наслідками вказаного розгляду, прийняте рішення №948010162886 від 27.06.2024.
Вказаним рішенням, як пояснює адвокат, ОСОБА_1 відмовлено в переведенні з пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до Закону №1058-IV на пенсію за віком, згідно із Законом № 3723-ХІІ через недоцільність.
Адвокат вважає спірне рішення протиправним, оскільки ГУ ПФУ у Львівській області, під час його прийняття не врахувало, що обрахунок пенсії має бути здійснений виходячи зі складових указаних в довідках 20.06.2024 № 866/07 та від 20.06.2024 № 867/07 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця.
На думку адвоката, належним та ефективним способом захисту прав його довірителя, є зобов`язання ГУ ПФУ в Миколаївській області перевести останнього з пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до Закону №1058-IV, на пенсію за віком згідно із Законом № 3723-ХІІ, та здійснити обрахунок пенсії на підставі наданих довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця.
На переконання адвоката відмова територіального органу Пенсійного фонду у переведенні його довірителя на пенсію за віком на умовах визначених іншим Законом є протиправною та порушує гарантоване Конституцією України право на належний соціальний захист.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2024 року, ухваленого за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), позов ОСОБА_1 – задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ у Львівській області №948010162886 від 27.06.2024.
Зобов`язано ГУ ПФУ в Миколаївській області призначити ОСОБА_1 пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону №3723-XII та здійснити її нарахування виплату на підставі довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 20.06.2024 № 866/07 та № 867/07, виданих Департаментом соціального захисту населення Миколаївської обласної державної адміністрації.
Суд стягнув з ГУ ПФУ у Львівській області, за рахунок його бюджетних асигнувань, на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 968,96 грн.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції встановив, що позивач досяг необхідного пенсійного віку та має стаж на посаді державної служби понад 23 років, працював на посаді, віднесеній до посад державних службовців, а відтак набув право на пенсію державного службовця за віком на підставі статті 37 Закону № 3723-ХІІ.
При цьому, суд врахував, що право на призначення пенсії на підставі статті 37 Закону № 3723-ХІІ як спеціального закону (lex specialis) збережено для осіб, визначених у пунктах 10, 12 Розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII.
Суд зауважив, що орган Пенсійного фонду, як суб`єкт владних повноважень, трактує норми Закону на свій розсуд, і віддає перевагу найменш сприятливому для позивачки тлумаченню законодавства України.
З огляду на встановлені обставини, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ у Львівській області про відмову в переході з пенсії по інвалідності, обчисленої за Законом № 1058-ІV на пенсію за віком відповідно до положень статті 37 Закону № 3723-ХІІ.
Суд першої інстанції покликаючись на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 12.09.2023 у справі №560/8328/22, зазначив, що для призначення пенсії за віком за Законом № 3723-ХІІ особі, яка на час звернення за її призначенням не є державним службовцем, проте відповідає критеріям, визначеним у пункті 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII, використовується розмір заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої був сплачений єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а не розмір заробітної плати, яку така особа отримувала під час перебування на державній службі.
За таких підстав суд вважав, що належним способом захисту порушених прав є зобов`язання ГУ ПФУ в Миколаївській області, на обліку в якому перебуває позивач, призначити відповідну пенсію державного службовця  та здійснити обрахунок пенсії на підставі наданих позивачем довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, ГУ ПФУ в Миколаївській області просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.
В обґрунтування апеляційної скарги скаржник указує, що під час ухвалення рішення про задоволення позовних вимог суд першої інстанції не врахував, що у позивача відсутнє право на призначення пенсії згідно Закону №889-VIII.
На переконання скаржника довідки про складові заробітної плати, які видані Департаментом соціального захисту населення Миколаївської обласної державної адміністрації та які були надані до територіального органу Пенсійного фонду,  не відповідають встановленій чинним законодавством  формі.
Таким чином, на думку скаржника, ГУ ПФУ у Львівській області, розглянувши документи, які були надані позивачем, прийняв обґрунтоване рішення про відмову у задоволенні заяви.
З огляду на наведене, на думку скаржника, відсутні підстави для зобов`язання ГУ ПФУ в Миколаївській області призначити відповідну пенсію державного службовця та здійснити обрахунок пенсії на підставі наданих позивачем довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу, посилаючись на доводи, які ідентичні доводам викладеними у позовній заяві, та які узгоджуються із висновками суду першої інстанції, зазначає про безпідставність апеляційної скарги, у зв`язку з чим просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції – залишити без змін.

Ураховуючи, що апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції, відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 КАС України, розглянув справу в порядку письмового провадження.

Фактичні обставини справи.

ОСОБА_1  перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Миколаївській області та з 18.07.2007 до 01.03.2023 отримував пенсію по інвалідності відповідно до Закону України № 3723-ХІІ «Про державну службу».
З 01.03.2023 позивач відповідно до пункту 4-7 Прикінцевих положень Закону №1058-IV, в автоматичному режимі без звернення, переведений на пенсію по інвалідності відповідно до Закону №1058-IV.
21.06.2024 позивач звернувся до територіального органу Пенсійного фонду із заявою про переведення з пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до Закону №1058-IV на пенсію за віком, відповідно до положень статті 37 Закону № 3723-ХІІ.
Засобами програмною забезпечення за принципом екстериторіальності визначено структурний підрозділ органу, шо призначає пенсію – ГУ ПФУ у Львівській області.
На підстави заяви та наданих документів ГУ ПФУ у Львівській області прийняло рішення №948010162886 від 27.06.2024 про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 .
У спірному рішенні відповідач зазначив, що провівши умовний розрахунок пенсійної виплати згідно окладу, наявного в пенсійній справі ОСОБА_1 , який був врахований при призначенні пенсії державному службовцю, прийнято рішення про відмову в перерахунку пенсії, а саме в переході на пенсію за віком, відповідно до Закону України «Про державну службу», згідно вищевказаних довідок, оскільки розмір пенсії зменшується, що є недоцільним для проведення перерахунку.
Також у вказаному рішенні ГУ ПФУ у Львівській області зазначило, що за документами пенсійної справи ОСОБА_1 отримує пенсію по інвалідності, призначену відповідно до Закону №1058-IV в розмірі 4040,62 грн. (з 01.03.2023), а після проведення умовного перерахунку, а саме переходу на пенсію за віком за Законом № 3723-ХІІ розмір пенсійної виплати становить 2361 грн.
Вважаючи протиправним рішення відповідача щодо відмови у задоволенні заяви, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та оцінка суду апеляційної інстанції доводів апеляції і висновків суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для задоволення апеляції, з огляду на таке.

В межах даної апеляційної скарги, визначальним є правомірність відмови територіального органу Пенсійного фонду, в задоволенні заяви позивача щодо переведення з пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до Закону №1058-IV на пенсію за віком відповідно до Закону № 3723-ХІІ.
Також дослідженню підлягають обставини, зазначені скаржником, щодо невідповідності поданих позивачем довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, вимогам чинного законодавства.
Відповідаючи на наведені вище доводи скаржника, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII (далі і вище – Закон №889-VIII) визначає принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців.
Відповідно до статті 90 Закону №889-VІІІ, пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону №1058-IV.
Відповідно до пункту 2 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII з 01.05.2016 втратив чинність Закон України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-XII (далі – Закон 3723-ХІІ), крім статті 37, яка застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.
Згідно із пунктом 12 Розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII, для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Так, згідно з частиною 1 статті 37 Закону №3723-XII на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону №1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченому абзацом 1 частини 1 статті 28 Закону №1058-IV, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 % суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 % заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Аналізом наведених норм права можна дійти висновку, що особам, визначеним у пунктах 10, 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII надано право вибору, на підставі якого закону їм має бути призначена пенсія. 
При цьому, для призначення пенсії за віком за Законом № 3723-ХІІ особі, яка на час звернення за її призначенням не є державним службовцем, проте відповідає критеріям, визначеним у пункті 12 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII, використовується розмір заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а не розмір заробітної плати, яку така особа отримувала під час перебування на державній службі.
За наведеного правового регулювання, обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених частиною першою статті 37 Закону №3723ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.
Подібних висновків щодо застосування зазначених норм матеріального права дійшов Верховний Суд у рішенні від 04.04.2018 у зразковій справі №822/524/18, а також у постановах від 01.12.2020 у справі №466/6057/17, від 16.12.2021 у справі №538/804/17, від 22.06.2021 у справі №308/67/17, від 29.09.2022 у справі №234/6967/17 та від 29.11.2022 у справі №431/991/17.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач досяг необхідного пенсійного віку та має трудовий стаж на державній службі не менш ніж 20 років на посадах, віднесених до посад категорій посад державної служби, а тому набув право на пенсію державного службовця за віком на підставі статті 37 Закону № 3723-ХІІ.
З огляду на наведене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про протиправність рішення ГУ ПФУ у Львівській області про відмову позивачу в переході з пенсії по інвалідності, обчисленої за Законом № 1058-ІV на пенсію за віком відповідно до Закону № 3723-ХІІ, а тому зобов`язав ГУ ПФУ в Миколаївській області, призначити  позивачу відповідну пенсію державного службовця.

Досліджуючи доводи скаржника щодо невідповідності поданих позивачем довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, вимогам чинного законодавства, колегія суддів установила таке.
Відповідно до частин 3, 5 статті 45 Закону № 1058-IV, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
Постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб» від 14.09.2016 №622 затверджений Порядок призначення пенсій деяким категоріям осіб (далі - Порядок №622).
Пункт 4 Порядку № 622 визначає, що  пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачений єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої був сплачений єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. При цьому: 
посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених на день звернення за призначенням пенсії за останньою займаною посадою державної служби (або прирівняною до неї у разі відсутності у державному органі відповідних посад державної служби); 
розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв починаючи з 1 травня 2016 року. Середньомісячна сума зазначених виплат за 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми цих виплат на 60. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні; 
у разі коли в осіб, зазначених в пункті 2 цього Порядку, станом на дату звернення немає 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією починаючи з 01.05.2016, середньомісячна сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається шляхом ділення загальної суми таких виплат за наявні місяці роботи починаючи з 01.05.2016 на кількість таких місяців. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні. При цьому, для державних службовців, які звернулися за призначенням пенсії у травні 2016 року, а також для осіб, які не працювали починаючи з 01.05.2016 на посадах державної служби, сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається з розрахунку таких виплат за травень 2016 року як за повний місяць; 
матеріальна допомога та виплати, які нараховуються за період, що перевищує календарний місяць, враховуються в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді.
За бажанням осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, і які на момент виходу на пенсію не перебувають на державній службі, розмір зазначених в абзацах 3 - 5 цього пункту виплат визначається в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії, але не раніше травня 2016 року, за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі.
Відповідно до пункту 5 Порядку № 622 форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із Мінсоцполітики.
В матеріалах справи наявні довідки, видані на ім`я позивача Департаментом соціального захисту населення Миколаївської обласної державної адміністрації, а саме: довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та про складові заробітної плати для призначення пенсії  державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією).
Колегія суддів дослідила вказані довідки та погоджується із висновком суду першої інстанції про відповідність довідок змісту та формі, які встановлені Порядком № 622 та Постанові №1-3, а тому вважає безпідставними твердження скаржника, що надані позивачем довідки не відповідають формі довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця.
При цьому, колегія суддів вважає, що формальні зауваження, зазначені відповідачем в оскаржуваному рішенні щодо спірних довідок, жодним чином не перешкоджають пенсійному органу  врахувати їх дані для обчислення розміру пенсії.
За таких підстав, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про необхідність зобов`язання ГУ ПФУ в Миколаївській області, як органу в якому позивач перебуває на обліку, перевести останнього на пенсію за віком за Законом №3723-ХІІ, здійснивши її обрахунок на підставі поданих позивачем довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця.

На думку колегії суддів, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.
Такі доводи правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для задоволення скарги відповідача та скасування оскаржуваного рішення колегія суддів не вбачає.
Підсумовуючи викладене та враховуючи те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, є всі підстави, відповідно до статті 316 КАС України, для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.
Розподіл судових витрат, відповідно до вимог статті 139 КАС України, не здійснюється.

Стаття 328 КАС України встановлює право учасників справи, а також осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки на касаційне оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Водночас пункт 2 частини 5 вказаної статті встановлює, що не підлягають касаційному оскарженню, у тому числі судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Отже, враховуючи, що судом апеляційної інстанції постановлено рішення у справі розглянутої за правилами спрощеного позовного провадження, відсутні підстави для його оскарження в касаційному порядку.

Керуючись статтями: 308, 311, 315, 316, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області – залишити без задоволення.
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2024 року у справі за позовом адвоката Соколіка Віталія Дмитровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії – залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Доповідач - суддя                                                             І. О. Турецька

суддя                                                                                 Ю. М. Градовський

суддя                                                                                 Л. П. Шеметенко

Повне судове рішення складено 24.01.2025.