УХВАЛА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
 
17 березня 2025 року
м. Київ
 
справа № 213/830/24
провадження № 51-986ск25
 
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
 
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                       ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
 
розглянувши касаційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_4 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 25 лютого 2025 року, якою залишено без змін ухвалу Інгулецького районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 16 грудня 2024 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо нього,
 
встановив:
 
Дніпровський апеляційний суд ухвалою від 25 лютого 2025 року залишив без задоволення апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_4 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 25 лютого 2025 року, якою залишено без змін ухвалу Інгулецького районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 16 грудня 2024 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо нього.
 
У касаційній скарзі обвинувачений порушує питання про перегляд в касаційному порядку вказаної ухвали апеляційного суду.
 
Вивчивши доводи скарги та оскаржуване судове рішення, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити у зв`язку з тим, що оскаржувана ухвала не є предметом перевірки суду касаційної інстанції, з огляду на таке.
 
Згідно з ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
 
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 424 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) у касаційному порядку можуть бути оскаржені вироки та ухвали про застосування або відмову в застосуванні примусових заходів медичного чи виховного характеру суду першої інстанції після їх перегляду в  апеляційному порядку, а також судові рішення суду апеляційної інстанції, постановлені щодо зазначених судових рішень суду першої інстанції. 
 
Згідно з ч. 2 ст. 424 КПК ухвали суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також ухвали суду апеляційної інстанції можуть бути оскаржені в касаційному порядку, якщо вони перешкоджають подальшому кримінальному провадженню.
 
Оскаржуваною ухвалою розглядалась апеляційна скарга на ухвалу місцевого суду, якою обвинуваченому продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою і яке не є рішенням, що підлягає касаційному оскарженню в розумінні ч. 1  ст. 424 КПК.
 
Крім того, ухвала Дніпровського апеляційного суду від 25 лютого 2025 року не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню, а тому не підлягає оскарженню в касаційному порядку.
 
Пунктом 1 ч. 2 ст. 428 КПК визначено, що суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті провадження, якщо скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку.
 
При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 428 КПК, суд касаційної інстанції вправі відмовити у відкритті касаційного провадження з підстави, передбаченої п. 1 ч. 2 цієї статті, без перевірки відповідності касаційної скарги вимогам ст. 427 цього Кодексу.
 
На підставі викладеного згідно з п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції дійшов  висновку про необхідність відмови у відкритті провадження за касаційною скаргою обвинуваченого  ОСОБА_4 . 
 
Керуючись п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК, Суд
 
постановив:
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_4 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 25 лютого 2025 року, якою залишено без змін ухвалу Інгулецького районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 16 грудня 2024 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо нього.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:

ОСОБА_1                                            ОСОБА_2                                     ОСОБА_3