КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

справа № 369/2773/21
провадження № 22-ц/824/35/2025
 
ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ
 
28 січня 2025 року                                                                                               м. Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:
судді - доповідача Кирилюк Г. М.
суддів: Ратнікової В. М., Ящук Т. І.
при секретарі Черняк Д. Ю.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа:  ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні земельними ділянками, за апеляційної скаргою Військової частини НОМЕР_1   на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 вересня 2021 року у складі судді Волчка А. Я.,
встановив:
 
01.03.2021  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулись до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про усунення перешкод у користуванні земельними  ділянками.
Посилались на  ті підстави,  що:
-  ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 0,3 га,  кадастровий номер 3222481201:01:006:5080, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства; 
- ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 0,3 га,  кадастровий номер 3222481201:01:006:5081, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства; 
- ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 1,8062 га,  кадастровий номер 3222481201:01:006:5094, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства.
Рішенням  №30-26  від 30 листопада  2017 року  Віто-Поштової  сільської ради  ОСОБА_3 безоплатно   передано у власність, в межах норм  безоплатної  передачі вищевказану земельну  ділянку.
Вказані  земельні  ділянки  розташовані   в межах земельної ділянки   загальною площею  близько  16,0 га.
В  2018-2019 роках,  маючи намір   прибути до  своєї   земельної ділянки  для огляду  та проведення  дій  щодо  її очистки від  чагарників,   позивачі не  змогли на них потрапити, оскільки   земельна  ділянка  площею 16,0 га   обнесена  огорожею  з колючого  дроту, на  якому маються  попереджувальні  таблички  про  заборону  проходу на  земельні  ділянки.  Біля  встановленого  паркану  з колючого  дроту  присутні  озброєні   працівники Військової частини НОМЕР_1 , які пояснили позивачам,  що  огороджена  територія належить військовій  частині, але  підтверджуючих документів не  надали.   Як наслідок,  позивачам було  відмовлено у доступі  до  їх земельних ділянок,  чим було порушено  їх права. 
Позивачам  стало відомо,  що  на їх земельні ділянки та земельні ділянки 33 фізичних осіб ухвалою Києво-Святошинського районного суду у справі № 369/534/18 (в рамках кримінального провадження № 42018110350000001) та ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 04 травня 2018 року у справі № 761/16112/18 (в рамках кримінального провадження № 42016110350000255) накладено арешти.
Позивачі та інші власники земельних ділянок, які входять до складу земельної ділянки площею 16,0 га, створили ініціативну групу власників земельних ділянок та 24 липня 2020 року на адресу військової частини НОМЕР_1 направили листа, в якому вимагали у строк до 31 липня 2020 року демонтувати паркани, які обмежують доступ до земельних ділянок їх власникам. У разі відмови паркани будуть демонтовані силами власників земельних ділянок 03 серпня 2020 року. 
Свої вимоги власники земельних ділянок (серед яких є позивачі) обґрунтовували тим, що ухвалою Печерського районного суду м. Києва №757/28057/20-к було скасовано арешт з 33 земельних ділянок, серед яких і земельні ділянки позивачів, який було накладено ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 січня 2018 року № 369/534/18 та ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 04 травня 2018 року № 761/16112/18.
Голові ініціативної групи власників 34 земельних ділянок від військової частини НОМЕР_1 надійшов лист від 27 липня 2020 року № 381, в якому було повідомлено, що військова частина буде продовжувати здійснювати охорони земельних ділянок (майна ДП МОУ) відповідно до Статуту гарнізонної та вартової служби ЗСУ. 
Таким чином, враховуючи вище викладені обставини щодо закриття кримінального провадження № 42016110350000255 (в яке було об`єднано з кримінальним провадженням 42018110350000001) ТУ ДБР, розташоване у м. Києві було закрито на підставі пункту 2 частини першої статті 284 КПК України та скасування арештів з земельних ділянок ухвалою Печерського районного суду м. Києва відповідачем - військовою частиною НОМЕР_1 продовжуються порушуватися законні права та охоронювані інтереси позивачів, як власників земельних ділянок.
З огляду на зазначене, позивачі просили суд зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 :
-  усунути перешкоди  ОСОБА_1 в користування належною йому земельною ділянкою з кадастровим номером 3222481201:01:006:5080 площею 0,3 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, шляхом зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 знести самовільно встановлену огорожу з колючого дроту, що огороджує вказану земельну ділянку; 
- усунути перешкоди  ОСОБА_2 в користування належною йому земельною ділянкою з кадастровим номером 3222481201:01:006:5081 площею 0,3 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, шляхом зобов`язання Військову частини НОМЕР_1 знести самовільно встановлену огорожу з колючого дроту, що огороджує вказану земельну ділянку; 
- усунути перешкоди  ОСОБА_3 в користування належною йому земельною ділянкою з кадастровим номером 3222481201:01:006:5094 площею 1,8062 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, шляхом зобов`язання Військову частини НОМЕР_1 знести самовільно встановлену огорожу з колючого дроту, що огороджує вказану земельну ділянку.
Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 вересня 2021 року позов задоволено.
Рішення  суду  першої інстанції мотивоване тим, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.
Обмеження, встановлені відповідачем щодо доступу власників земельних ділянок, встановлено постановою Київського апеляційного суду від 02 грудня 2020 року у справі №369/5698/18.
Військовою частиною № НОМЕР_1 порушено право позивачів на користування земельним ділянками, що належать  їм на праві власності, а тому наявні підстави для зобов`язання Військової частини  НОМЕР_1 усунути перешкоди позивачам в користуванні належними їм на праві власності земельними ділянками  шляхом зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 знести самовільно встановлену огорожу з колючого дроту, що огороджує вказані земельні ділянки.
26.11.2021Військова частина НОМЕР_1   подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 вересня 2021 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що один з підрозділів військової частини НОМЕР_1 дислокується в АДРЕСА_2 за земельній ділянці площею 31 9862 г, яка відведена оборонному відомству в постійне користування розпорядженням Ради Міністрів Української РСР від 06.06.1955 №665-027 рс.
Військовою частиною НОМЕР_1   по даній справі право власності позивачів на спірну земельну ділянку не визнається.
26.11.2024  представник позивачів - адвокат  Миколюк  М. Д.  подав  відзив на  апеляційну  скаргу,  в якому просить   апеляційну  скаргу  залишити без задоволення,  рішення  суду першої інстанції  без змін. Вважає, що  рішення  суду  першої інстанції   відповідає  встановленим фактичним  обставинам, прийняте з дотриманням  норм матеріального  та процесуального  права.  Зазначив, що   під час розгляду справи  №369/2773/21 судом  було  встановлено, що  на земельних ділянках,  серед яких знаходяться  і земельні  ділянки   позивачів,  відповідачем встановлено  огорожу,  що  фактично  унеможливлює  користування  позивачами своєю  власністю. 
В   судовому засіданні   представник Військової  частини  НОМЕР_1 -  ОСОБА_5  апеляційну  скаргу  підтримав та просив її задовольнити.
Представник  позивачів -  адвокат  Миколюк М.Д.  просив апеляційну  скаргу  залишити без задоволення, а рішення  суду  першої інстанції  без змін.  
Судом  встановлено,  що 24.05.2023  ОСОБА_4 придбала  земельні  ділянки: 
- кадастровий номер 3222481201:01:006:5080  на  підставі договору  купівлі-продажу, укладеного  з ОСОБА_1 , посвідченого  приватним нотаріусом  Фастівського  районного  нотаріального  округу  Київської області Нікітенко   В. В. та зареєстрованого  в реєстрі  за №862; 
- кадастровий номер 3222481201:01:006:5082  на  підставі договору  купівлі-продажу, укладеного  з ОСОБА_2 , посвідченого  приватним нотаріусом  Фастівського  районного  нотаріального  округу  Київської області Нікітенко   В. В. та зареєстрованого  в реєстрі  за №863; 
- кадастровий номер 3222481201:01:006:5094  на  підставі договору  купівлі-продажу, укладеного  з ОСОБА_3 , посвідченого  приватним нотаріусом  Фастівського  районного  нотаріального  округу  Київської області Нікітенко   В. В. та зареєстрованого  в реєстрі  за №866.
Судом  апеляційної інстанції ОСОБА_4 було  притягнуто  до  участі в справі  в якості третьої особи.  
Представник ОСОБА_4   - адвокат  Вихрицький Р. П. просив  апеляційну  скаргу  залишити без задоволення,  а рішення  суду першої інстанції  без змін. 
Зазначив, що   при укладенні  договорів  купівлі-продажу  земельних ділянок  продавці ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2   та ОСОБА_3    запевнили покупця  ОСОБА_4    про  те, що   відсутні  будь-які обтяження  та обмеження  щодо  вказаних земельних ділянок. 
Переглянувши справу за наявними в ній та додатково наданими доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення  суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (стаття 391 ЦК України).
Тлумачення статті 391 ЦК України свідчить, що негаторний позов - це вимога власника про усунення перешкод. Тобто негаторний позов подається з метою усунення перешкод у здійсненні власником права користування та розпоряджання своїм майном, тобто припинення неправомірних дій, не пов`язаних з порушенням володіння. Негаторний позов може вчинятися тоді, коли майно не вибуває з володіння власника, тобто при порушенні насамперед такої правомочностей власника, як користування та розпорядження своїм майном. Належним відповідачем у негаторному позові є особа, яка неправомірно перешкоджає власнику користуватися та розпоряджатися своїм майном. Тому для задоволення вимог власника необхідно встановити факт об`єктивно існуючих неправомірних перешкод у здійсненні власником своїх правомочностей (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 вересня 2022 року в справі № 545/1994/16-ц (провадження № 61-7605св21).
Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, змагальність сторін та диспозитивність (пункт 4 та 5 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (частина друга статті 12 ЦПК України).
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадка. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом (частини перша, друга статті 13 ЦПК України).
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона (див. пункт 21 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).
Судом першої інстанції встановлено,  що  ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 0,3 га,  кадастровий номер 3222481201:01:006:5080, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства.
Позивач ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 0,3 га,  кадастровий номер 3222481201:01:006:5081, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства.
Позивач ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 1,8062 га,  кадастровий номер 3222481201:01:006:5094, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства.
Обмеження  щодо  доступу   власників  до  земельних ділянок  з  кадастровими номерами  3222481201:01:006:5080, 3222481201:01:006:5081 та 3222481201:01:006:5094 встановлені  листом   Віто-Поштової  сільської  ради Києво-Святошинського  району  Київської   області №02-26/389  від 17  травня  2018  року  - 25 квітня  2018 року, а також   постановою  Київського  апеляційного  суду  від  02 грудня  2020 року   у справі  №369/5698/18.
Разом  з тим,  матеріали справи не  містять   листа  Віто-Поштової  сільської  ради Києво-Святошинського  району  Київської   області №02-26/389  від 17  травня  2018  року  - 25 квітня  2018 року, якому суд першої інстанції  надав оцінку  як доказу  по  справі. 
Постанова  Київського апеляційного суду  від  02 грудня  2020 року  у справі  №369/5698/18  постановлена  у справі  з  іншим предметом  позову  -  земельної ділянки з кадастровим номером 3222481201:01:006:5071, а тому   встановлені  в ній  обставини не мають  преюдиційного  значення  для вирішення  даної справи. 
Матеріли справи не  містять жодні доказів того,  що на  спірних земельних ділянках   відповідачем встановлені  паркани чи огорожі.
Як вбачається  зі змісту   договору  купівлі-продажу  від  24.05.2023, на  підставі якого   ОСОБА_4 набула  власність  спірну  земельну  ділянку з кадастровим номером  3222481201:01:006:5080,  остання   оглянута нею,  недоліків,  які перешкоджають  використанню  земельною ділянкою  за цільовим призначенням на  момент огляду  не  виявлено,  самочинне  будівництво  відсутнє  ( а.с.155).
Дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку,  апеляційний суд  дійшов  висновку,  що  позивачі не довели належними та допустимим доказами  порушення  відповідачем  їх прав на  користування  та розпорядження  належними їм на  час звернення  до  суду  з даним позовом  земельними ділянками, а тому  підстави для задоволення позову відсутні. 
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При зверненні  до  суду  з апеляційною скаргою,   відповідачем  сплачено судовий збір у розмірі 4 068 грн (а. с. 101).  При цьому  підлягав сплаті судовий збір  в сумі 4 086   грн (908 грн х3 х150%).
За таких обставин  з  позивачів на  користь  відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 4 068  грн,  по  1 356  грн  з  кожного та в дохід  держави 18  грн,   по  6 грн  з  кожного. 
Керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК  України суд
 
постановив:
 
Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1   задовольнити.
Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 вересня 2021 року  скасувати. 
Ухвалити нове  судове рішення. 
В задоволенні  позову   ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа:  ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні земельними ділянками  відмовити. 
Стягнути  з ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3 на  користь   Військової частини НОМЕР_1     витрати  по сплаті судового  збору в сумі  1 356  грн  з  кожного.
Стягнути  з  ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3 в дохід  держави   судовий збір  в сумі 6  грн  з  кожного. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне  судове рішення  складено  31.01.2025.
 
Суддя - доповідач                                                                           Г. М. Кирилюк
 
Судді:                                                                                               В. М. Ратнікова 
 
                                                                                                          Т. І. Ящук