Номер провадження: 22-ц/813/7650/24 
Справа № 503/1560/23
Головуючий у першій інстанції Вороненко Д. В.
Доповідач Сегеда С. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.12.2024 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

               головуючого                Сегеди С.М.,
               суддів:                Комлевої О.С.,
                                       Сєвєрової Є.С.,         

розглянувши у порядку письмового  провадження, без повідомлення учасників справи, апеляційну скаргу Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» на рішення Кодимського районного суду Одеської області від 25 вересня 2024 року, ухваленого під головуванням судді Вороненка Д.В., у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 

                                        встановив:
       
23.11.2023 року АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовні вимоги були обґрунтовані тим, що відповідно до договору про надання банківських послуг від 20.12.2019 року ОСОБА_1 в «Monobank», який діє в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» отримав кредит у розмірі 25 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, з погашенням кредиту згідно умов та графіку кредитного договору. Відповідач ОСОБА_1 свої зобов`язання за вказаним договором не виконав, а саме не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору (не сплатив щомісячні мінімальні платежі). Заборгованість відповідача перед банком станом на 19.09.2023 року склала 50 489,10 грн. 
У зв`язку з цим, шляхом подання через свого представника до суду позовної заяви, в якій АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» від 20.12.2019 року в розмірі 50 489,10 грн., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 684,00 грн.

Рішенням Кодимського районного суду Одеської області від 25.09.2024 року позов АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» було задоволено частково.
Стягнуто з  ОСОБА_1 на користь АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 20.12.2019 року у розмірі 25 000,00 грн., а також судовий збір у розмірі 1 328,84 грн. 
В задоволенні іншої частини позовних вимог було відмовлено (а.с.53-59).
В апеляційній скарзі АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» ставить питання про скасування рішення Кодимського районного суду Одеської області від 25.09.2024 року в частині незадоволених позовних вимог, та постановлення нового судового рішення, яким задовольнити вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права (а.с.53-59).
Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

У відповідності до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється 30.12.2024 року в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, у зв`язку з чим судове засідання не проводиться.
Згідно приписів ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Враховуючи вищенаведене, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження за наявними матеріалами без повідомлення учасників справи, як малозначна у зв`язку з її незначною складністю (ч.ч. 4, 6 ст. 19, ч.ч. 1, 2, 4 ст. 274 ЦПК України).

Крім того, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).        
Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення, а саме: 30.12.2024 року.

При цьому, колегія суддів зазначає, що провадження по даній справі було відкрито ухвалою Одеського апеляційного суду від 30.10.2024 року (а.с.74), згідно якої розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без проведення судового засідання, та без повідомлення учасників справи, копію ухвали останні отримали належним чином, що передбачено ст. 130 ЦПК України (а.с.75-77,79). 

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови в задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги частково та стягуючи заборгованість за кредитним договором у розмірі 25 000,00 грн., суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не було доведено, що відповідач отримав кредитні кошти у розмірі 50 489,10 грн. (а.с.53-59).
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступні обставини.

За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).
Відповідно до положень ст.ст. 610, 611, 625 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Боржник не звільняється від відповідальності у разі неможливості виконання ним грошових зобов`язань.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 20.12.2019 року підписав Анкету-заяву та отримав в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» кредитні кошти. 
Згідно розрахунку позивача заборгованість ОСОБА_1 (тіло кредиту) за кредитним договором складає 50 488,10 грн. (а.с.7-11).

Разом з тим, Анкета-заява, яку підписав позичальник, не зазначає суму кредитного ліміту.

Крім того, у преамбулі Анкети-заяви (а.с.12) сторонами Договору було також узгоджено, що ОСОБА_1 просив АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» відкрити поточний рахунок у гривні на його ім`я та встановити кредитний ліміт на суму, яка вказана у додатку, відповідно до умов договору та наведених нижче умов.
До позовної заяви позивачем було надано Паспорт споживчого кредиту. Згідно п. 3 «Основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача» сума/ліміт кредиту становить від 0 до 50 000,00 грн. (в залежності від суми, яка погоджена у заявці на кредит та відображена у мобільному додатку) (а.с.28). 
Крім того, в матеріалах справи, у підпункті 5.3 пункту 5 «Надання та обслуговування кредиту» розділу «ІІ. Загальні умови випуску та обслуговування Платіжних карток» Умов і правил обслуговування в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank/Universal Bank, сторони домовилися, що банк має право, на власний розсуд, переглядати ліміт до використання в межах суми ліміту кредитування, що зазначена в договорі. Інформація щодо зміни ліміту до використання (новий розмір ліміту та строки уведення у дію) зазначаються клієнту текстовим повідомленням в електронному вигляді на номер мобільного телефону клієнта та/або у мобільному додатку (а.с.23-зворот).
Разом з тим, доказів про те, що позичальнику в подальшому було встановлено кредитний ліміт у розмірі 50 489,10 грн., матеріали справи не містять. Також в матеріалах справи відсутні відомості про те, що ОСОБА_1 звертався із заявою на встановлення кредитного ліміту в такому розмірі. 
Таким чином, враховуючи, що позивачем не було надано суду належних доказів того, що в період кредитування позивачем позичальнику ОСОБА_1 кредитний ліміт збільшувався до 50 489,10 грн., суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову та стягнув з позичальника на користь позивача кредитні кошти у розмірі 25 000,00 грн.

З огляду на викладене в сукупності, слід дійти висновку про те, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції. Інші доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування законного та обґрунтованого рішення, оскільки по своїй суті зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції щодо установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом першої інстанції. Ураховуючи, що судом першої інстанції повно та всебічно з`ясовані фактичні обставини справи, правильно застосовано норми матеріального і процесуального права, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги не надав суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог та доводів апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів також зазначає, що Європейський суд з прав людини (далі – ЄСПЛ) вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі – Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)
Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду - залишити без змін.

Крім того, оскільки зазначена справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною, то у відповідності до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України постанова в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381 – 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд
                                 постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» залишити без задоволення.

Рішення Кодимського районного суду Одеської області від 25 вересня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Судді Одеського апеляційного суду:                 С.М. Сегеда

                                                                        О.С. Комлева

                                                                        Є.С. Сєвєрова