ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

15 січня 2025 року 	м. Дніпро	справа № 160/22/24	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Кругового О.О. (доповідач),
                               суддів:  Шлай А.В., Баранник Н.П.,     
  
          розглянувши в порядку письмового провадження   в місті Дніпрі  апеляційну скаргу ОСОБА_1         
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду   від 20.05.2024, (суддя суду першої інстанції Юхно І.В.), прийняте в порядку письмового провадження в м. Дніпрі,  в адміністративній справі №160/22/24  за позовом ОСОБА_1  до  Військової частини НОМЕР_1 про визнання  протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,  
УСТАНОВИВ:
          01.01.2024 ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив: 
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 17.06.2023;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 17.06.2023. 
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідачем всупереч вимог Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” та Постанов Кабінету Міністрів України “Про затвердження Порядку та умов виплати деяким категоріям військовослужбовців одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби” від 17.09.2014 №460 не виплачено ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.
          Дніпропетровський окружний адміністративний суд рішенням від 20.05.2024  відмовив в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 . 
          Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм матеріального та процесуального права просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.
          Апеляційна скарга обґрунтована тим, що постановою КМУ від 22.01.2022 №58 внесено зміни до п. 1 Порядку №460, а саме: після слів « звільняються з військової служби» виключно словосполучення «після прийняття рішення про демобілізацію». У пункті 1 Порядку №460 міститься спеціальна норма щодо положень п. 4 підрозділу ХХХІІ Порядку №260 (які є загальною нормою) в частині визнання порядку та умов виплати військовослужбовцям одноразової грошової допомоги при звільненні: така спеціальна норма має перевагу перед загальною нормою права.  Відтак, позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 4% від місячного грошового забезпечення за кожен місяць служби, але не більше 25% грошового забезпечення. 
          Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, суд  вважає, що апеляційна скарга   підлягає  задоволенню за наступних підстав. 
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 призваний по мобілізації у Військову частину НОМЕР_1 . 
Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 17.06.2023 №174 старшого лейтенанта ОСОБА_1 , звільненого наказом Командувача військ оперативного командування “ ІНФОРМАЦІЯ_1 ” (по особовому складу) від 14.06.2023 №255 з військової служби у відставку відповідно до пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу” підпункту “а” (за віком – у разі досягнення граничного віку перебування на військовій службі), з 17.06.2023 виключено із списків особового складу частини, всіх видів забезпечення і направлено для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Листом військової частини НОМЕР_1 на адвокатський запит щодо надання копій документів, які підтверджують нараховані та фактично виплачені ОСОБА_1 суми, у зв`язку з виключенням його із списків особового складу частини, адвокату ОСОБА_2 повідомлено, що  порядок виплати одноразової грошової допомоги у розмірі 4% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації та звільняються зі служби, в даний час опрацьовуються. Після отримання алгоритму дій у даному напрямку, військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації та звільняються зі служби (у тому числі раніше звільнені), буде виплачена одноразова грошова допомога у розмірі 4% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби. 
Позивач через свого представника звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 із заявою, у якій, зокрема, просив:
- внести зміни до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 17.06.2023 №174 щодо нарахування та виплати одноразової грошової допомоги при звільненні. 
- нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , одноразову грошову допомогу при звільненні у розмірі 4 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби, але не менш як 25 відсотків місячного грошового забезпечення.
Листом від 29.09.203 №7789 Відповідач стосовно виплати одноразової грошової допомоги при звільненні повідомив, що наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 “Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сила України та деяким іншим особам”, розділом ХХХІІ пунктом 4 передбачено виплату одноразової грошової допомоги особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які були призвані на військову службу за призовом у зв`язку з мобілізацією, в порядку та розмірах, визначених Порядком та умовами виплати одноразової грошової допомоги у разі звільнення військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом у зв`язку з мобілізацією, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.09.2014 №460, при звільненні зі служби після прийняття рішення про демобілізацію.
Не погоджуючись з бездіяльністю відповідача щодо ненарахування та невиплати одноразової грошової допомоги при звільненні, позивач звернулася до суду з адміністративним позовом.
Вирішуючи спір між сторонами та відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позивач не набув права на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні, оскільки стосовно нього не прийняте рішення про демобілізацію, адже позивача звільнено зі служби у зв`язку з досягненням граничного віку. 
          Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
          Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється   Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон №2232-ХІІ).
Відповідно до ч. 4 ст. 2 Закону № 2232-XII, порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Згідно зі ст. 40 Закону № 2232-XII, гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, забезпечуються відповідно до   законів України «Про Збройні Сили України», «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», «;Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «;Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей»   та іншими законами.
Основним Законом, що відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі є Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»   від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ (далі - Закон № 2011-ХІІ).
Частинами 1, 2 статті 9 Закону встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону № 2011-ХІІ, військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, виплата одноразової грошової допомоги, передбаченої цим пунктом, здійснюється за період такої служби з дня їхнього призову на військову службу без урахування періоду попередньої військової служби, на якій вони перебували, за винятком тих осіб, які при попередньому звільненні з військової служби не набули права на отримання такої грошової допомоги. Зазначена допомога виплачується на день звільнення таких військовослужбовців.   Умови та порядок   виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, які звільняються з військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період або військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, визначаються Кабінетом Міністрів України.
Наказом Міністра оборони України від 07 червня 2018 року № 260 відповідно до   статті 9   Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року   № 704   "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" затверджений Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі - Порядок № 260).
За п.1 Порядку № 260, цей Порядок визначає механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам.
Положеннями пункту 4 розділу ХХХII Порядку №260 передбачено, що Військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, при звільненні з військової служби виплачується одноразова грошова допомога в порядку та розмірах, визначених   Порядком та умовами виплати деяким категоріям військовослужбовців одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 17 вересня 2014 року № 460.Постановою Кабінету Міністрів України від 17.09.2014 №460 затверджено Порядок та умови виплати деяким категоріям військовослужбовців одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби (далі – Порядок №460).
Згідно з п.1 - 4 Порядку, військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період (далі - військовослужбовці) та звільняються із служби, виплачується одноразова грошова допомога (далі - допомога) в розмірі 4 відсотки місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби, але не менш як 25 відсотків місячного грошового забезпечення.
Військовослужбовцям виплата допомоги здійснюється за період військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період або військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період із дня їх призову на відповідну військову службу без урахування періоду попередньої військової служби, на якій вони перебували, за винятком тих осіб, які при попередньому звільненні з військової служби не набули права на отримання грошової допомоги, передбаченої   пунктом 2   статті 15 Закону України   Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей.
Розмір допомоги обчислюється з урахуванням   пунктів 1   і   2   постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. № 393   Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей   (ЗП України, 1992 р., № 7, ст. 182).
Допомога виплачується з розрахунку місячного грошового забезпечення (без урахування винагород), на яке має право військовослужбовець на день звільнення.
Колегія суддів констатує, що ні  Порядок №460, ні Порядок 260, ні ст. 15 Закону № 2011-ХІІ,  в редакції чинній на час виникнення спірних відносин, не містять такої умови для виплати одноразової грошової допомоги при звільнення як прийняття рішення про демобілізацію відносно військовослужбовця, достатньою умовою для виплати допомоги є сам факт звільнення зі служби військовослужбовця, який які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період. 
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що позивач, який був призваний на військову службу під час мобілізації, та звільнений  у встановленому законом порядку,  має право на отримання одноразової грошоої допомоги при звільненні у розмірі 4 % місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби, але не менш як 25 відсотків місячного грошового забезпечення.
Відтак, суд першої інстанції при розгляді справи неправильно застосував норми матеріального права, а також не надав належної оцінки обставинам, які мають вирішальне значення для справи.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів  приходить до висновку про необхідність скасування рішення суду першої інстанції та прийнятя нової постанови про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
Керуючись ст. 243, 308, 311, 315, 317, 321, 325 КАС України, суд,
ПОСТАНОВИВ:
          Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити.
          Скасувати рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.05.2024 в адміністративній справі № 160/22/24 та прийняти нову постанову.
          Задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 .
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 17.06.2023.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 17.06.2023, відповідно до п.1 -4 Порядку та умов виплати деяким категоріям військовослужбовців одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 вересня 2014 року № 460. 
                    Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає. 
   
Головуючий - суддя                                                                      О.О. Круговий 

                               суддя                                                                      А.В. Шлай 

                               суддя                                                                      Н.П. Баранник