УХВАЛА
17 березня 2025 року
м. Київ
справа № 378/885/20
провадження № 51-979 ск 25
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючої                                      ОСОБА_4,
суддів                                               ОСОБА_5, ОСОБА_6,
розглянувши касаційну скаргу представника потерпілих ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_7 (далі - представник) на вирок Ставищенського районного суду Київської області від 21 липня 2021 року та ухвалу Київського апеляційного суду 24 грудня 2024 року щодо засудженого ОСОБА_3 ,
встановив:
У поданій скарзі представник порушує питання про перегляд зазначених судових рішень у касаційному порядку.
Перевіривши скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), суд касаційної інстанції дійшов висновку, що її подано без додержання вимог п. 4 ч. 2 цієї статті.
У касаційній скарзі, зокрема, зазначаються: обґрунтування вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 433 КПК, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Проте наведених положень процесуального закону представником не дотримано.
Оскаржуючи законність рішення суду першої інстанції представник серед іншого вказує на неповноту судового розгляду, заперечує оцінку достовірності доказів здійснену цим судом, що, з огляду на положення ст. 433 КПК не може бути предметом перевірки судом касаційної інстанції. 
Як убачається з касаційної скарги, представник подав касаційну скаргу на вирок суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду щодо ОСОБА_3 , в прохальній частині скарги просить суд касаційної інстанції скасувати обидва судові рішення, однак призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції, таким чином - допускає суперечність в резолютивній частині касаційної скарги. При цьому, посилаючись на необхідність скасування вироку, представник взагалі не обґрунтовує такого прохання в описовій частині скарги, з урахуванням положень ст. 415 КПК.
Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, Суд вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 цього Кодексу залишити касаційну скаргу без руху й установити строк для усунення допущених недоліків.
На усунення недоліків, заявнику слід подати нову касаційну скаргу.
Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу представника потерпілих ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_7 на вирок Ставищенського районного суду Київської області від 21 липня 2021 року та ухвалу Київського апеляційного суду 24 грудня 2024 року щодо засудженого ОСОБА_3 залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків із дня отримання ним ухвали.
У разі невиконання вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_4                                        ОСОБА_5                                 ОСОБА_6