ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33601 м.Рівне, вул.Яворницького, 59

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

05 лютого 2025 року                                                                                      Справа № 903/821/24 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Грязнов В.В., суддя Павлюк І.Ю. ,  суддя Розізнана І.В. 

секретар судового засідання Петрук О.В.,

представники учасників справи:
позивача -                  Карплюк П.М.;
відповідача -             Боричевський В.М., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Волиньобленерго» на рішення господарського суду Волинської області від 20.11.2024, повний текст якого складено 22.11.2024 у справі №903/821/24 (суддя Якушева І.О.)

за позовом         Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична 
                        компанія «Укренерго»
до                        Приватного акціонерного товариства «Волиньобленерго»
про стягнення  982 376,65 грн втрат від інфляції та річних,-

В вересні 2024 року Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго» (надалі в тексті – НЕК «Укренерго») звернулося з позовом до Господарського суду Волинської області про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Волиньобл-енерго» (надалі в тексті – ПрАТ «Волиньобленерго») 671 068,47 грн втрат внаслідок інфляції та 311308, 18 грн -3% річних за прострочення сплати суми основної заборгованості.(т.1, арк.справи 1-8).
Рішенням Господарського суду Волинської області від 20.11.2024 у справі №903/821/24 позов задоволено повністю. Присуджено до стягнення з ПрАТ «Волиньобленерго» на користь НЕК «Укренерго» 671 068,47 грн збитків, завданих інфляцією, 311 308,18 грн процентів річних та 11788,52 грн витрат зі сплати судового збору.(т.1, арк.справи 208-212).
Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки повне погашення Відповідачем боргу в сумі 63 825 620,13 грн відбулось лише 30.11.2023, то до задоволення під-лягає вимога про стягнення з Відповідача 311 308,18 грн процентів річних за період з 17.09.2023 по 29.11.2023 та 671 068,47 грн збитків, завданих інфляцією за період жовтень-листопад 2023 року
Крім того, місцевий господарський суд виснував, що Відповідачем не було дотримано передбачених умовами договору та Правилами ринку порядку повідомлення контрагента про настання форс-мажорних обставин; не було доведено причинно-наслідкового зв`язку між форс-мажором та неможливістю виконати грошове зобов`язання за договором про надання послуг з передачі електричної енергії від 04.06.2019 №0509-02041 у спірний період; не було доведено, що саме у спірний період надання послуг для ТОВ «Волиньобленерго» діяли обставини непереборної сили.
Щодо порушення послідовності математичного ланцюга розрахунку для нарахування інфля-ційних втрат суд першої інстанції вказав, що перерахунок судом інфляційних втрат та включення до розрахунку іншого періоду з 01.07.2023 по 16.09.2023 суперечило б принципу диспозитивності,  передбаченого п.5 ч.3 ст.2 ГПК України, приписам ч.2 ст.14 ГПК України та ч.2 ст.237 ГПК України.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Відповідач – ПрАТ «Волиньобленерго» звернулось до Північно-західного апеляційного господарського суду із скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Волинської області від 20.11.2024 в частині стягнення інфляційних втрат в сумі 671 068,47 грн скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.(т.1, арк.справи 215-216).
На думку Скаржника, рішення суду першої інстанції в оскаржувані частині ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.
Апелянт звертає увагу суду на порушення Позивачем послідовності математичного ланцюга розрахунку для нарахування інфляційних втрат. Скаржник вважає, що НЕК «Укренерго» навмисно пропустило період липень-серпень 2023 року для нарахування інфляційних втрат, де була дефляція.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 17.12.2024 відкрито про-вадження у справі №903/821/24 та призначено її до розгляду на 05.02.2024.(т.1, арк.справи 225).
19.12.2024 через систему «Електронний суд» надійшов відзив, в якому НЕК «Укренерго» просить суд залишити апеляційну скаргу ПрАТ «Волиньобленерго» на рішення господарського суду Волинської області від 20.11.2024 у справі №903/821/24 в оскаржуваній частині без задово-лення, а рішення суду першої інстанції – без змін.(т.1, арк.справи 227-229).
Ухвалою суду від 20.01.2025 задоволено клопотання представника НЕК «Укренерго» – Карплюка П.М. про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами примі-щення суду з використанням власних технічних засобів.(арк.справи 237-238, 245).

У судовому засіданні апеляційної інстанції 05.02.2025 представник ТОВ «Волиньобленерго» підтримав доводи апеляційної скарги та надав пояснення в обґрунтування своєї правової позиції. Представник НЕК «Укренерго» надав свої пояснення, просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги ПрАТ «Волиньобленерго» та залишити рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині без змін.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши представників, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність додержання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Північно-західний апеляційний господарський суд
ВСТАНОВИВ:
Як вбачається з матеріалів справи, 04.06.2019 Державним підприємством «НЕК «Укренерго» як оператором системи передачі та Приватним акціонерним товариством «Волиньобленерго» як користувачем системи передачі було укладено договір про надання послуг з передачі електричної енергії №0509-02041, за умовами якого оператор системи передачі (надалі в тексті – ОСП) зобов’-язується надавати послугу з передачі електричної енергії (надалі – послуга) відповідно до умов цього договору, а відповідач (надалі – користувач) зобов`язується здійснювати оплату за послугу відповідно до умов цього договору.(т.1, арк.справи 14 - 19).
Матеріалами справи стверджено, що сторонами неодноразово вносились зміни до договору шляхом укладання додаткових угод, а саме: додатковою угодою від 04.06.2019; додатковою угодою від 29.07.2019; додатковою угодою №4 від 28.07.2020; додатковою угодою №3 від 30.12. 2021; додатковою угодою від 06.01.2023.(т.1, арк.справи 19 зворот - 32
На виконання умов договору впродовж січня 2023 – серпня 2023 року Позивач надав, а Відповідач отримав послугу на загальну суму 63 825 620,13 грн, проте вартості її не оплатив.
Як встановлено судом першої інстанції та не заперечується сторонами, у зв`язку з наявною заборгованістю по розрахунках НЕК «Укренерго» звернулося з позовною заявою до Господарсь-кого суду Волинської області про стягнення із ПрАТ «Волиньобленерго» 66 054 659,64 грн, з яких: 63 825 620,13 грн основного боргу, 77 091,84 грн пені, 1 094 096,77 грн інфляційних втрат та 1 057 850,90 грн процентів річних.
Разом з тим, після звернення Позивача з позовом до суду та після відкриття судом провад-ження у справі №903/822/23 Відповідач повністю погасив основний борг в сумі 63 825 620,13 грн, на підтвердження чого подав платіжні інструкції №7772 від 29.09.2023 на суму 8 006 987,82 грн, №1909 від 30.10.2023 на суму 10 914 750 грн, №2055 від 30.11.2023 на суму 44 903 882,31 грн. 
За результатами розгляду справи №903/822/23, Господарський суд Волинської області рішенням від 17.01.2024 закрив провадження в частині стягнення з Відповідача 63 825 620,13 грн заборгованості з підстав п.2 ч.1 ст.231 ГПК України за відсутністю предмету спору. Суд присудив  до стягнення з ПрАТ «Волиньобленерго» на користь НЕК «Укренерго 2 229 039,51 грн заборго-ваності в т.ч.: 77 091,84 грн пені, 1 094 096,77 грн інфляційних втрат за період з 01.01.2023 по 30.06.2023 та 1 057 850,90 грн -3% річних за період з 01.07.2021 по 16.09.2023, а також 33 435,59 грн витрат зі сплати судового збору.
Рішення Господарського суду Волинської області від 17.01.2024 у справі №903/822/23 не оскаржувалось та набрало законної сили 13.02.2024.
Поруч з тим, посилаючись на те, що повне погашення основної суми заборгованості від-булось лише 30.11.2023 – НЕК «Укренерго звернулося з позовною заявою до господарського суду про стягнення з ПрАТ «Волиньобленерго» 982 376,65 грн, з них: 311 08,18 грн процентів річних за період з 17.09.2023 по 29.11.2023, а також 671 068,47 грн збитків, завданих інфляцією за період жовтень-листопад 2023 року.
Як зазначалось вище, рішенням від 20.11.2024 господарського суду Волинської області позов задоволено повністю.(т.1, арк.справи 208-212).

Перевіривши додержання судом першої інстанції норм процесуального права, апеляційний суд вважає, що скарга обґрунтована та підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині скасуванню, з огляду на наступне:

Господарський договір, відповідно до ст.173 ГК України – є однією з підстав виникнення господарських зобов`язань і є обов`язковим для виконання сторонами. Аналогічно врегульовано підстави виникнення господарського зобов`язання у ст. 11, 629 ЦК України. 
Зобов`язанням, згідно ст.509 ЦК України, є правовідношення, в якому одна сторона (борж-ник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, вико-нати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Предметом даного спору є штрафні санкції за договором про надання послуг з передачі електричної енергії.
Розглядаючи апеляційну скаргу, колегія суддів виходить з того, що у відповідності до ч.1 ст.269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів зауважує, що ПрАТ «Волиньобленерго» оскаржує рішення місцевого суду лише в частині стягнення 671 068,47 грн збитків завданих інфляцією та просить в решті залишити рішення суду першої інстанції без змін. Зазначені обставини зумовлюють необхідність перегляду рішення суду першої інстанції лише в частині стягнення інфляційних втрат.
Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних передбачено ст.625 ЦК України і є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримува-ними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Відтак, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини другої статті 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати.

Разом з тим, переглядаючи рішення у даній справі, колегія суддів виходить з того, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.(ч.4 ст.75 ГПК України).
Колегією суддів встановлено, що існує судове рішення, яке має преюдиційне значення для розгляду даної справи, а саме: рішення у справі №903/822/23 за позовом НЕК «Укренерго» до ПрАТ «Волиньобленерго» про стягнення 54 834 444,92 грн, в тому числі 47 762 132,10 грн забор-гованості за послуги з передачі електричної енергії, 1 116 378,76 грн пені, 2 080 948,32 грн  штрафу, 2 868 418,36 грн інфляційних втрат та 1 006 567,38 грн -3% річних.
Преюдиціальність обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало закон-ної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки вони вже встановлені у рішенні чи вироку і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.
Правила про преюдицію спрямовані не лише на заборону перегляду фактів і право-відносин, які встановлені в судовому акті, що вступив в законну силу. Вони також сприяють додержанню процесуальної економії в новому процесі. У випадку преюдиціального установ-лення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду на їх дослідження і оцінку. Усі ці дії вже здійснювалися у попередньому процесі, і їхнє повторення було б не лише недоцільним, але й неприпустимим з точки зору процесуальної економії.
Колегія суддів зауважує, що одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Брумареску проти Румунії» №28342/95, п.61, ECHR 1999-VII).
Частиною 2 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що обов’-язковість врахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.
Так, Господарським судом Волинської області від 17.01.2024 у справі №903/822/23 позов НЕК «Укренерго» задоволено. Закрито провадження в частині стягнення з Відповідача 63 825 620, 13 грн заборгованості на підставі п.2 ч.1 ст.231 ГПК України за відсутності предмету спору. Присуджено до стягнення з ПрАТ «Волиньобленерго» на користь НЕК «Укренерго 2 229 039,51 грн заборгованості в т.ч.: 77 091,84 грн пені, 1 094 096,77 грн інфляційних втрат за період з 01.01.2023 по 30.06.2023, 1 057 850,90 грн -3% річних за період з 01.07.2021 по 16.09.2023, а також 33 435,59 грн витрат зі сплати судового збору.
Суд у справі №903/822/23 встановив, що через невчасну оплату за договором про надання послуг з передачі електричної енергії №0509-02041 від 04.06.2019 у ПрАТ «Волиньобленерго» утворилася заборгованість в сумі 63 825 620,13 грн, яку останнє повністю погасило 30.11.2023 вже після відкриття провадження у справі.
Таким чином, апеляційним судом встановлено та стверджено представником Позивача в судовому засіданні 05.02.2025, що періодом прострочення Відповідача щодо сплати заборго-ваності є 01.01.2023 – 29.11.2023.
Матеріалами справи стверджується, що у справі №903/822/23, покликаючись на положення ст.625 ЦК України Позивач заявив до стягнення 1 094 096,77 грн інфляційних втрат за період з 01.01.2023 по 30.06.2023, разом з тим 1 057 850,90 грн -3% річних заявив за період з 01.07.2021 по 16.09.2023. 
У справі, що розглядається №903/821/24 – НЕК «Укренерго» заявило до стягнення 311 308,18 грн -3% річних за період з 17.09.2023 по 29.11.2023 та 671 068,47 грн інфляційних втрат за жовтень-листопад 2023 року.
Як вже зазначалося вище, Скаржник оскаржує рішення суду першої інстанції лише в частині стягнення інфляційних втрат через порушення Позивачем послідовності математичного ланцюга розрахунку, а саме не включення до розрахунку суми інфляційних втрат липня-вересня 2023 року, тобто місяців коли була дефляція.

Апеляційний суд бере до уваги Закон України «Про індексацію грошових доходів насе-лення», яким визначено, що індексацію грошових доходів населення як встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населен-ня, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів і послуг (стаття 1 Закону). Статтею 2 цього Закону передбачено як об`єкти індексації грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України, що не мають разового характеру, перелік яких визначено у частині першій цієї статті; водночас, частиною другою статті 2 цього Закону законодавець передбачив право Кабінету міністрів України (надалі – КМУ) встановлювати інші об`єкти індексації, поряд з тими, що зазначені у частині першій цієї статті.
Постановою КМУ від 17.07.2003 №1078 затверджено Порядок проведення індексації грошо-вих доходів населення (надалі в тексті – Порядок №1078), пункт 1 якого передбачає визначення Порядком правил обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації  грошових доходів населення. Індекс споживчих цін обчислюється Державним комітетом статис-тики України і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків (пункти 1-1, 4 Порядку № 1078).
Отже, при розрахунку інфляційних втрат у зв`язку із простроченням боржником виконання грошового зобов`язання до цивільних відносин, за аналогією закону, підлягають застосуванню норми Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та приписи Порядку прове-дення індексації грошових доходів населення, затвердженого  постановою КМУ №1078 від 17.07. 2003, та Методика розрахунку базового індексу споживчих цін, затверджена  наказом Державного комітету статистики України №265 від 27.07.2007.
Порядок індексації грошових коштів для цілей застосування  статті 625 ЦК України визнача-ється із застосуванням індексу споживчих цін (індексу інфляції) за офіційними даними Держав-ного комітету статистики України у відповідний місяць прострочення боржника, як результат множення грошового доходу на величину приросту споживчих цін за певний період, поділену на 100 відсотків (абзац п`ятий пункту 4 постанови КМУ №1078).
Дана правова позиція викладена у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.06.2020 у справі №905/21/19.
Разом з тим, як зазначалося вище, статтею 625 ЦК України передбачено право особи отри-мати компенсацію інфляційних збитків за весь період прострочення. Якщо індекс інфляції в окремі періоди є меншим за одиницю та має при цьому економічну характеристику – «дефляція», то це не змінює його правової природи і не може мати наслідком пропуску такого місяця, оскільки протилежне зруйнує послідовність математичного ланцюга розрахунків, визначену Порядком про-ведення індексації грошових доходів населення, затвердженим  постановою КМУ №1078 від 17.07.2003.
Відтак, сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексу-ється за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця – інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця – інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.
Відтак, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.
Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме: час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу; час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.
Зазначений спосіб розрахунку склався як усталена судова практика, його використовують всі бухгалтерські програми розрахунку інфляційних.
Дана позиція викладена об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постановах від 26.06.2020 у справі №905/21/19 та від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19.

Матеріалами справи підтверджено, що у справі №903/822/23 НЕК «Укренерго» заявив до стягнення з ПрАТ «Волиньобленерго», поміж іншого 1 094 096,77 грн інфляційних втрат за період з 01.01.2023 по 30.06.2023 та 1 057 850,90 грн -3% річних за період з 01.07.2021 по 16.09.2023. 
Разом з тим, у справі, що розглядається №903/821/24 – НЕК «Укренерго» заявило до стяг-нення з ПрАТ «Волиньобленерго» 311 308,18 грн процентів річних за період з 17.09.2023 по 29.11.2023 та 671 068,47 грн інфляційних втрат лише за жовтень-листопад 2023 року.(арк.справи 4).
Колегія суддів встановила, що за несвоєчасне погашення Відповідачем 63 825 620,13 грн заборгованості, яка виникла за договором від 04.06.2019 про надання послуг з передачі електричної енергії №0509-02041 за період з 01.01.2023 до 30.11.2023 – з підстав ст.625 ЦК України Позивачем нараховано суму 3% річних безперервно за весь спірний період, натомість інфляційні втрати лише за місяці 2023 року, в яких мала місце інфляція. 
Відтак, з урахуванням обох справ №903/822/23 та №903/821/24 – інфляційні втрати було  нараховано та заявлено на усю суму заборгованості за виключенням липня-вересня 2023 року.
Як вбачається з матеріалів справи, Позивач нарахував та підтримує в суді вимогу про стяг-нення інфляційних втрат за жовтень-листопад 2023 року, в тому числі: за період з 30.09.2023 до 29.10.2023 на суму боргу 55 818 632,31 грн, де розмір інфляційних втрат становив 446 549,06 грн та за період з 31.10.2023 до 29.11.2023 на суму боргу 44 903 882,31 грн, де інфляційні втрати становили 224 519,41 грн.
Апеляційний суд здійснив власний розрахунок інфляційних втрат. При обчисленні інфляцій-них втрат враховано періоди часткового погашення Відповідачем 63 825 620,13 грн заборгованості з 01.07.2023 до 28.09.2023, в яких мала місце дефляція, розмір якої становив: 99,4% в липні 2023р.; 98,6% в серпні 2023р.; 100,5% в вересні 2023р. Відтак, за вказаний період сума втрат від інфляції склала (мінус!) - 958 374,71 грн, тому заявлені Позивачем до стягнення 671 068,47 не є інфляцій-ними втратами, оскільки підсумкова сума нарахувань складає (мінус!) - 287 310,24 грн.(арк. справи 247).
Колегія суддів звертає увагу, що диспозиція ст.625 ЦК України передбачає нарахування інфляційних втрат за весь період існування заборгованості, оскільки даний вид відповідальності полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утриму-ваними ним грошовими коштами. Крім того, стягнення втрат, завданих внаслідок інфляції – є лише компенсацією знецінення коштів, якими користується боржник, тому така компенсація не є збитками, як зазначає місцевий суд і не може бути джерелом збагачення кредитора. 
Оскільки періодом прострочення виконання грошового зобов`язання є період з 01.01.2023 по 29.11.2023 включно, то нарахування інфляційних втрат повинно відбуватися за весь період існування боргу і не може бути перервано або використано вибірково за бажанням кредитора.
Крім того, безперервність математичного ланцюга нарахування інфляційних втрат не може нівелюватись існуванням двох окремих позовів, оскільки база для нарахування додаткових вимог є однією і тією самою.
Проте, зазначені обставини залишені судом першої інстанції поза увагою, що призвело до безпідставного задоволення вимоги про стягнення інфляційних втрат у даній справі.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог НЕК «Укренерго» в частині стягнення з ПрАТ «Волиньобленерго» 671 068,47 грн інфляційних втрат є безпідставним, а тому рішення суду першої інстанції в частині стягнення інфляційних втрат підлягає скасуванню з прийняттям в цій частині нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Статтею 74 ГПК України передбачено обов`язок кожної із сторін довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та без-посередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ст.86 ГПК України).
При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини щодо п.1 ст.6 Конвенції, яка зобов`язує національні суди обґрунтовувати свої рішення. Це зобов`язання не можна розуміти як таке, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, і питання дотримання цього зобов`язання має вирішуватись виключно з огляду на обставини справи (див.рішення від 09.12.1994 у справах «Руіз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain), п.29, та «Гарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява №30544/96, п.26). Ці принципи застосовувалися в низці справ проти України (див., наприклад, рішення від 15.11.2007 у справі «Бендерський проти України» (Benderskiy v.Ukraine), заява №22750/02, п.42-47; від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України» (Pronina v. Ukraine), заява №63566/00, п.25; від 07.10.2010 у справі «Богатова проти України» (Bogatova v. Ukraine), заява №5231/04, п.18, 19).
З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що наявні всі підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині з підстав ст.277 ГПК України через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, визнання судом першої інстанції установленими обставин, що мають значення для справи, які не були доведеними та невідповідності обставинам справи висновків, викладених у рішенні, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення.
Задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині в силу ст.129 ГПК України зумовлює перерозподіл судових витрат. Так з ПрАТ «Волинь-обленерго» на користь НЕК «Укренерго» належить стягнути 3 735,70 грн витрат зі сплати судового збору за подання позовної заяви, натомість з НЕК «Укренерго» на користь ПрАТ «Волиньобл-енерго» належить стягнути 12 079,23 грн витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.
Керуючись ст. 34, 86, 129, 232, 233, 240, 275, 277, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Волиньобленерго» на рішення господарського суду Волинської області від 20.11.2024 у справі №903/821/24 задоволити.
2. Рішення Господарського суду Волинської області від 20.11.2024 у справі №903/821/24 в частині стягнення 671 068,47 грн втрат внаслідок інфляції та 3 735 грн 70 коп. витрат зі сплати судового збору за подання позовної заяви – скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.
В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.
3. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» ( 01032, м.Київ, вул.Симона Петлюри, 25, код ЄДРПОУ 00100227) на користь Приватного акціонерного товариства «Волиньобленерго» (43023, Волинська область, м.Луцьк, вул. Яремчука Назарія, буд.4, код ЄДРПОУ 00131512) 12 079,23 грн витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.
4. Доручити місцевому господарському суду видачу відповідного наказу.
5. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає оскарженню до Верхов-ного Суду за виключенням випадків, передбачених ст.287 ГПК України.
6. Матеріали справи №903/821/24 повернути Господарському суду Волинської області.

Головуючий  суддя                                                                      Грязнов В.В. 

Суддя                                                                                              Павлюк І.Ю.  

Суддя                                                                                              Розізнана І.В.