ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2025 року 
м. Черкаси   

Справа № 712/13480/24		
Провадження № 22-ц/821/388/25		
категорія: 31002000 	  	

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого: Новікова О.М. 
суддів: Карпенко О.В., Сіренка Ю.В.

учасники справи: 
позивач:  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 
відповідач:  ОСОБА_3 
представник відповідача: адвокат Драченко Владислав Вікторович

розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу  ОСОБА_1  на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси  від 13 грудня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.

в с т а н о в и в :

Описова частина
Короткий зміст позовних вимог

Позивачі ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса для листування: АДРЕСА_2 ) звернулися до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ) про стягнення аліментів на повнолітню дитину, що продовжує навчання.
Свої вимоги обгрунтували тим, що 04.06.2005 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Деснянської селищної ради Козелецького району Чернігівської області, актовий запис № 23, який в подальшому рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 24.06.2019 року розірвано. Від даного шлюбу вони мають повнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є студентом 1 курсу, факультету «Прокуратури» Харківського національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого, денної форми навчання.
ОСОБА_1 зазначила, що відповідач всиновив її старшого сина від першого шлюбу ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рішенням Московського районного суду м. Харкова від 17.08.2008 року дитині присвоєно прізвище ОСОБА_5 , та по батькові - ОСОБА_6 .
ОСОБА_1 вказала, що подружнє життя з відповідачем не склалося, вона самостійно забезпечує сина ОСОБА_7 підручниками, комп`ютером, телефоном, (необхідними для навчання), житлом, їжею, одягом, взуттям, лікує сина і займається його вихованням. Відповідач жодним чином не піклується про сина, у будь-який спосіб ухиляється від сплати аліментів, втратив емоційний зв`язок з дітьми. Участь у навчанні дітей відповідач не приймає. За їх домовленістю відповідач має сплачувати дітям на їх картковий рахунок матеріальну допомогу в розмірі 1000,00 грн. щомісяця кожному до 23- річчя, однак, вказану домовленість він порушив. З січня 2021 року відповідач кошти на матеріальну допомогу дітям взагалі не сплачує, а навпаки матеріальну допомогу намагається видати за аліментні кошти і вимагав повернення цих коштів.
Просила стягнути з відповідача на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що продовжує навчання, аліменти в розмірі частини всіх заробітку (доходів) відповідача, щомісячно, починаючи з 08.11.2024 року і досягнення сином 23-річного віку. Також просить стягнути з відповідача га користь ОСОБА_1 судові витрати за правничу допомогу пов`язану з розглядом справи в сумі 13 354,00 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 грудня 2024 року позов задоволено частково.
Стягнуто із ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_5 ), який продовжує навчання аліменти розмірі 1/12 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 12.11.2024 року до 30.06.2028 року. 
Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. 
В іншій частині позову позивачу відмовлено.
Стягнуто із ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 ) на користь держави судовий збір в сумі 1211,20 грн. 
Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць допущено до негайного виконання.
Рішення суду мотивоване тим, що при визначенні розміру аліментів, виходячи з принципу розумності та справедливості, приймаючи до уваги положення ст. 182 СК України, суд вважав за необхідне позовні вимоги задовольнити частково та стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, а саме на придбання одягу, ліків, книжок, харчування, проїзд до м. Харкова, проте у меншому розмірі ніж просить позивач, а саме в розмірі 1/12 частки від заробітку (доходу) на період навчання повнолітнього сина починаючи з 12.11.2024 року і до закінчення навчання, але не більше чим до досягнення двадцяти трьох років.
Враховуючи той факт, що позовна заява про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання подана позивачем до суду 12.11.2024 року, саме з цієї дати необхідно стягувати аліменти.
Позовні вимоги щодо стягнення із відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу у розмірі 13354,00 грн. задоволенню не підлягають з огляду на те, що стороною позивача не надано доказів в обґрунтування заявленої суми отриманої правової допомоги, виходячи з чого суд не вбачає підстав для задоволення такої вимоги.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

У січні 2025 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність судового рішення нормам матеріального та процесуального права та фактичним обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю та стягнути витрати на правничу допомогу.

Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга ОСОБА_1 мотивована тим, що ОСОБА_2 досяг повноліття, проживає з матір`ю, за проїзд і навчання сплачує мати. ОСОБА_2 не працює, себе не утримує, продовжує навчатись на денному/дуальному навчанні, потребує допомоги (тільки на підручники для навчання витрачено 4850,00 грн. на перше півріччя, проїзд до Харкова вартістю від 1000,00 грн. в один бік, оренда житла коштує 11500,00 грн. на місяць без комунальних платежів, тощо).
Вказує, що відповідачем не надано жодного доказу перебування на його утриманні інших осіб, окрім синів, що навчаються, ОСОБА_8 (22 роки, 23 роки виповнюється 15.04.2025) та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідачем надано докази про наявність майна і можливість утримувати синів у заявленому позивачем розмірі аліментів. ОСОБА_3 є особою працездатного віку, має офіційну роботу та стабільний високий заробіток, отже, він має об`єктивну можливість виплачувати аліменти у заявленому позові розмірі.

Доводи особи, яка подала відзив на апеляційну скаргу 

       У січні 2025 року представник ОСОБА_3 – адвокат Драченко В.В. подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення без змін, залишити без розгляду нові докази, що долучені ОСОБА_1 до апеляційної скарги. Зазначає, що судове рішення є законним, обґрунтованим та має залишити без змін.
Вказує, що у відзиві на позовну заяву стороною відповідача частково визнано позов, оскільки до матеріалів справи долучено договір про надання освітньої послуги для підготовки фахівців №66б/1ф від 04.08.2024, згідно якого собівартість навчання на рік складає 41350,00 грн., з розстрочкою платежу по 4135,00 грн. щомісяця. Враховуючи розмір грошового забезпечення відповідача та відсутність будь-яких інших доказів на підтвердження вартості витрат, пов`язаних з навчанням – судом першої інстанції стягнено з ОСОБА_3 аліменти, які більш ніж покриють вартість навчання, а відтак ухвалено справедливе рішення.
       Зазначає, що під час судового засідання ОСОБА_2 повідомив суду, що він проживає з мамою в місті Києві та інколи приїздить на навчання до міста Харкова, де зупиняється в своїх дідуся з бабусею. Тобто проживання за місцем навчання спростовано самим позивачем. В апеляційній скарзі ОСОБА_1 стверджує, що нею витрачено в першому семестрі 4800,00 грн. на придбання навчальної літератури, проте жодних підтверджуючих доказів матеріали справи не містять. Також, позивач зазначає, що судом першої інстанції не враховано докази придбання ноутбуку, телефону та ліцензійних програм для навчання, однак й таких документів до позову долучено не було.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

13 січня 2025 року до Черкаського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга  ОСОБА_1  на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси  від 13 грудня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13 січня 2025 року визначено склад колегії суддів: головуючий суддя (суддя-доповідач) Новіков О.М., судді Василенко Л.І., Карпенко О.В.
Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 14 січня 2025 року відкрито апеляційне провадження.
Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 29 січня 2025 року справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження без повідомленням учасників справи про її розгляд.
       Повторним автоматичним розподілом замість перебуваючої у відпустці судді Василенко Л.І. у справі приймає участь суддя Сіренко Ю.В.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 народився ОСОБА_2 .
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є батьками повнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджено копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_3 .
Згідно з довідками Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого № 1267 від 02.09.2024 року та № м133 від 05.11.2024, ОСОБА_2 навчається на денній формі навчання в Національному юридичному університеті імені Ярослава Мудрого на 1 курсі, денного відділення бакалаврату, факультет прокуратури, за рахунок коштів фізичних та юридичних осіб. Термін навчання становить з 01.09.2024 – 30.06.2028.

Мотивувальна частина

Позиція Апеляційного суду

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Перевіривши доводи апеляційної скарги, Черкаський апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1   не підлягає до задоволення.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
       Відповідно до вимог частин першої і другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
       Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає.
За нормою ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.
Статтею 199 СК України передбачено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.
При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином (ч. 2 ст. 200 Сімейного Кодексу України).
Згідно з ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Частиною 1 ст. 200 СК України визначено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.
Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Розглядаючи спір, суд першої інстанції, встановлюючи обставини по справі, взяв до уваги вищезазначені факти та, в сукупності з наданими сторонами доказами, оцінив їх під час постановлення своїх висновків.
Так, суд першої інстанції надав правильну оцінку обставинам справи при визначені суми, яку потребує син відповідача ОСОБА_7 на період навчання та вірно врахував обставини, визначені в ст. 182 СК України, а саме, надані позивачем матеріали та докази, встановлені обставини та факти. Відповідач, згідно представлених суду документів, офіційно працевлаштований, отримує стабільний дохід. Він здатний надавати матеріальну допомогу сину, який продовжує навчання. У судовому засіданні встановлено, що позивачем ОСОБА_1 подано до суду позов про стягнення з ОСОБА_3 коштів за договором про навчання повнолітнього сина ОСОБА_7 , відповідач сплачує аліменти на навчання повнолітнього сина ОСОБА_9 в розмірі 2500,00 гривень.
Таким чином, суд першої інстанції вірно дійшов висновку, що при визначенні розміру аліментів, виходячи з принципу розумності та справедливості, приймаючи до уваги положення ст. 182 СК України, позовні вимоги підлягають задоволенню частково та необхідно стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, а саме на придбання одягу, ліків, книжок, харчування, проїзд до м. Харкова, проте у меншому розмірі ніж просить позивач, а саме в розмірі 1/12 частки від заробітку (доходу) на період навчання повнолітнього сина починаючи з 12.11.2024 року і до закінчення навчання, але не більше чим до досягнення двадцяти трьох років. Такий розмір аліментів, виходячи з розміру грошового забезпечення відповідача та вказані вище обставини, відповідає потребам позивача.
Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу у розмірі 13354,00грн., то суд першої інстанції вірно дійшов висновку про те, що дана позовна вимога задоволенню не підлягає, оскільки стороною позивача не надано доказів в обґрунтування заявленої суми отриманої правової допомоги. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачу повинно бути надано зазначені підтверджуючі докази, однак, позивачами жодного доказу не надано.
Такі висновки суду першої інстанції ґрунтуються на матеріалах справи і відповідають вимогам закону.
З урахуванням того, що інші доводи апеляційної скарги, є ідентичними доводам позовної заяви, яким суд надав належну оцінку, висновки суду першої інстанції є достатньо аргументованими, колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав повторно відповідати на ті самі аргументи позивача, при цьому враховуючи, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Суд першої інстанції правильно визначився з правовідносинами, що виникли в даному випадку та застосував закон, що їх регулює. За наслідком апеляційного перегляду порушень матеріального чи процесуального закону судом першої інстанції не встановлено.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлене у справі судове рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст.ст. 35, 258, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, - 

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси  від 13 грудня 2024 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України. 

Повний текст постанови виготовлено 13 березня 2025 року.

Головуючий:         О.М. Новіков

Судді: О.В. Карпенко        

Ю.В. Сіренко