ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
18 лютого 2025 року
м. Київ
справа № 468/1243/23
провадження № 51-5448км24
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                  ОСОБА_1 ,
суддів                                               ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора                                       ОСОБА_5 ,
розглянув у судовому засіданні касаційну скаргу прокурора на ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 24 вересня 2024 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 
№12023152140000114, за обвинуваченням
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Інгулка Баштанського району Миколаївської області, який проживає в    АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз 
- 07 липня 2023 року вироком Баштанського районного суду Миколаївської області за статтями 185, 70, 71 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.
Вступ
ОСОБА_6 21 березня 2023 року приблизно о 21:00,діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, прийшов на територію домоволодіння свого батька в с. Доброкам`янка Баштанського району Миколаївської області, яким користувалася потерпіла ОСОБА_7 , де шляхом відкриття навісного замка вхідних дверей проник усередину будинку тавикрав належне їй майно на суму 500 грн.
Суд першої інстанції визнав ОСОБА_6 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, і засудив із застосуванням ст. 70 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 1 місяць.
Апеляційний суд, переглянувши вирок суду першої інстанції, закрив кримінальне провадження стосовно ОСОБА_6 у зв`язку з втратою чинності законом, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння.
Прокурор подав касаційну скаргу з вимогою про скасування оскаржуваної ухвали апеляційного суду та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність під час ухвалення рішення апеляційним судом. 
Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Баштанський районний суд Миколаївської області вироком від 28 вересня 
2024 року визнав ОСОБА_6 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, і засудив його до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. 
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань за цим вироком та за вироком Баштанського районного суду Миколаївської області від 07 липня 2023 року йому визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 1 місяць.
Згідно з вироком ОСОБА_6 визнано винним у тому, що він 21 березня 
2023 року приблизно о 21:00, діючи умисно, повторно з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, прийшов на територію домоволодіння свого батька, що розташоване на АДРЕСА_2 , яким на той час користувалася ОСОБА_7 , шляхом відкриття навісного замка вхідних дверей проник усередину будинку та викрав звідти належний ОСОБА_7 уживаний TV-тюнер 50Х HD «Digital Satelite Receiver» чорного кольору вартістю 500 грн, чим заподіяв їй матеріальні збитки на вказану суму.
Миколаївський апеляційний суд ухвалою від 24 вересня 2024 року скасував вирок та закрив кримінальне провадження стосовно ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 185 КК України на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з втратою чинності законом, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння.
Вимоги касаційної скарги й узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі прокурор просить скасувати оскаржувану ухвалу апеляційного суду у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Суть доводів касаційної скарги прокурора зводяться до того, що апеляційний суд прийняв рішення, яке суперечить змісту постанови об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07 жовтня 2024 року у справі № 278/1566/21 (провадження № 51-2555кмо24), оскільки цей суд закрив кримінальне провадження у зв`язку з втратою чинності законом, яким установлювалася кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України з урахуванням ст. 5 КК України, бо вартість викраденого майна не перевищувала 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (далі - НМ), що діяв на час вчинення кримінального правопорушення, однак не кваліфікував дій засудженого, який вчинив крадіжку чужого майна з проникненням у житло, за 
ч. 1 ст. 162 КК України. 
Разом з тим прокурор зауважує, що апеляційний суд закрив кримінальне провадження стосовно ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 185 КК України на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з втратою чинності законом, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння, за відсутності засудженого, тобто без його згоди на це, що призвело до помилковості застосування п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, оскільки за відсутності згоди засудженого на закриття кримінального провадження за вказаних вище обставинсуд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження на підставі п. 1-2 ч. 2 ст. 284 КПК України.
Також, на переконання касатора, апеляційний суд постановив ухвалу, яка не відповідає вимогам ст. 370 КПК України.
Позиції інших учасників судового провадження
Від учасників судового провадження заперечення на касаційну скаргу 
прокурора не надходили.
У судовому засіданні прокурор підтримав касаційну скаргу.
Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та наведені в касаційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що скарга прокурора підлягає задоволенню з таких підстав.
Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права
Відповідно до ч. 2 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. 
Згідно зі ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Частиною 1 ст. 412 КПК України визначено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення. 
За правилами п. 1 ч. 1 ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.
За приписами ст. 370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Ухвала апеляційного суду - це рішення суду вищого рівня стосовно законності, обґрунтованості та вмотивованості рішення суду першої інстанції, що перевіряється в апеляційному порядку, тому, безумовно, повинна відповідати вимогам ст. 370 КПК України.
Що стосується матеріалів цього кримінального провадження колегія суддів зауважує, що доводи касаційної скарги прокурора про необхідність перекваліфікації дій засудженого з ч. 4 ст. 185 на ч. 1 ст. 162 КК України з урахуванням змін до ст. 51 КУпАП, внесених Законом України від 
18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», заслуговують на увагу з таких підстав.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 
ст. 185 КК України. 
Відповідно до Податкового кодексу України та вказаного вище Закону вартість викраденого майна, з якої настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, у 2023 році становила 2684,10 грн, а вартість майна на час його викрадення ОСОБА_6 становила 500 грн, тобто не перевищувала 2 НМ, з яких настає кримінальна відповідальність. Оскільки вартість викраденого майна на час вчинення діяння не перевищувала 2 НМ, з урахуванням розміру НМ, що діяв на час скоєння кримінального правопорушення, до цього діяння мала застосовуватися ст. 5 КК України, що і здійснив апеляційний суд шляхом ухвалення рішення про скасування вироку та закриття кримінального провадження стосовно  ОСОБА_6  за ч. 4 ст. 185 КК України на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з втратою чинності законом, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння. 
Водночас суди попередніх інстанцій установили, що інкриміноване засудженому кримінальне правопорушення вчинене з проникненням у житло, а тому, з огляду на зміст постанови об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07 жовтня 2024 року у справі № 278/1566/21 (провадження 
№ 51-2555кмо24), дії засудженого підлягають кваліфікації за ч. 1 ст. 162 КК України.
У свою чергу апеляційний суд скасував рішення суду першої інстанції та закрив кримінальне провадження стосовно  ОСОБА_6  на підставі п. 4-1 ч. 1 
ст. 284 КПК України у зв`язку з втратою чинності законом, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння, при цьому
не кваліфікував дій засудженого за ч. 1 ст. 162 КК України, чим допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. 
Необхідно зазначити, що відповідно до абз. 5 ч. 7 ст. 284 КПК України ухвала про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, постановляється судом з урахуванням особливостей, визначених ст. 479-2 цього Кодексу. За статтею 479-2 КПК України суд здійснює судове провадження щодо діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, у загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Однак, ухвалюючи рішення, апеляційний суд допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, оскільки не урахував положень ч. 3 
ст. 479-2 КПК України та не взяв до уваги того факту, що за відсутності згоди засудженого та в разі, якщо судом установлено вчинення ним діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п. 4-1 ст. 284 КПК України, у порядку п. 1-2 ч. 2 цього ж положення Кодексу.
За таких обставин, з урахуванням повноважень суду касаційної інстанції, ухвала суду апеляційної інстанції щодо ОСОБА_6 підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції, а касаційна скарга прокурора - задоволенню.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги 
З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що під час розгляду кримінального провадження суд апеляційної інстанції допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що відповідно до пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 438 КПК України є підставами для скасування прийнятого рішення.
Таким чином, слід скасувати ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції, під час якого суд має врахувати зазначене вище, провести судовий розгляд відповідно до вимог КПК України, за наслідком чого ухвалити законне, обґрунтоване судове рішення, належним чином умотивувавши свої висновки.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 438, 442 КПК України, Суд
ухвалив:
Касаційну скаргу прокурора задовольнити.
Ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 24 вересня 2024 року щодо ОСОБА_6 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                       ОСОБА_2                          ОСОБА_3