УХВАЛА
 
27 січня 2025 року
м. Київ
 
справа № 990SCCV/7/25
провадження № 61-12вп25
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коротенка Є. В., розглянувши клопотання ОСОБА_1 , в інтересах якої діє її представник - адвокат Чернявський Олексій Михайлович, про визначення підсудності цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
 
ВСТАНОВИВ:
 
24 грудня 2025 року до Верховного Суду засобами поштового зв?язку надійшло клопотання ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Чернявський Олексій Михайлович, про визначення підсудності справи про розірвання шлюбу, до якого долучено позовну заяву з додатками.
 
Вирішуючи питання про визначення підсудності справи Верховний Суд виходить із такого.
 
Відповідно до статті 29 ЦПК України підсудність справ за участю громадян України, якщо обидві сторони проживають за її межами, а також справ про розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства, які проживають за межами України, визначається суддею Верховного Суду, визначеним у порядку, передбаченому статтею 33 цього Кодексу, одноособово.
 
Верховний Суд визначає підсудність справ за участю громадян України, якщо обидві сторони проживають за її межами та про розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем, якщо обидві сторони проживають за межами України.
 
Відповідно до частини першої статті 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.
 
У поданому клопотанні зазначено, що ОСОБА_1 є громадянкою України, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за межами України, а саме: АДРЕСА_4. ОСОБА_2 є громадянином України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за межами України, а саме: АДРЕСА_5. На підтвердження викладених обставин до позовної заяви зокрема додано копії паспортів громадян України.
 
Відповідно до статті 13 Закону України «Про міжнародне приватне право» документи, що видані уповноваженими органами іноземних держав у встановленій формі, визнаються дійсними в Україні в разі їх легалізації, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України.
 
Посвідки на проживання, копії яких долучені до позовної заяви, не можуть вважатися допустимим доказом постійного проживання сторін у справі за межами України, оскільки вони викладені німецькою мовою та не мають офіційного перекладу. 
 
Допустимим й достатнім доказом підтвердження місця проживання сторін на території іншої країни може вважатися актуальна довідка, видана уповноваженими органами у встановленій формі, яка має пройти легалізацію (проставлення апостиля), якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України. 
 
Отже, заявник не надала належних доказів (тимчасова реєстрація, набуття соціального статусу, перебування на консульському обліку у закордонній дипломатичній установі України тощо), які б свідчили про те, що обидві сторони постійно проживають за межами України.
 
У зв`язку з тим, що подане клопотання не містить доказів на підтвердження того, що обидві сторони проживають за межами України, відсутні підстави для визначення підсудності за правилами статті 29 ЦПК України.
Керуючись статтею 29 ЦПК України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання ОСОБА_1 , в інтересах якої діє її представник - адвокат Чернявський Олексій Михайлович, про визначення підсудності цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу відмовити.
Заяву разом з доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                   Є. В. Коротенко