УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
30 січня 2025 року
м. Київ
Справа № 225/1257/23
Провадження № 51-314 ск 25
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                               ОСОБА_1 ,
суддів                                                           ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Дзержинського міського суду Донецької області від 16 липня 2024 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 24 жовтня 2024 року щодо 
ОСОБА_5 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 110, ч. 2 ст. 28 ч. 5 ст. 111-1 КК України.
Зміст оскаржуваних судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Дзержинського міського суду Донецької області від 16 липня 2024 рокуОСОБА_5 засуджено до покарання: за ч. 2 ст. 110 КК України у виді позбавлення волі на строк 10 років з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна; за ч. 2 ст. 28 ч. 5 ст. 111-1 КК України у виді позбавлення волі на строк 10 років з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування, пов`язаних із наданням публічних послуг, виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком на 15 (п`ятнадцять) років, з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна.
Відповідно до положень ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання покарань призначено ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 12 (дванадцять) років з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування, пов`язаних із наданням публічних послуг, виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком на 15 (п`ятнадцять) років, з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна.
Вирішено строк покарання  ОСОБА_5  обчислювати з моменту його фактичного затримання. Строк додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування, пов`язаних з наданням публічних послуг, виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій вирішено обчислювати з моменту відбуття основного покарання. Вирішено також питання щодо процесуальних витрат.
Згідно з вироком ОСОБА_5 визнано винуватим та засуджено за вчинення кримінальних правопорушень за таких обставин.
У березні - квітні 2014 року в м. Донецьку та інших населених пунктах Донецької області розпочалася збройна агресія РФ шляхом неоголошених та прихованих вторгнень підрозділів збройних сил та інших силових відомств РФ, організації та підтримки терористичної діяльності та діяльності, направленої на зміну меж території та державного кордону України в порушення порядку, встановленого Конституцією України.
11.05.2014 в окремих містах та районах Донецької області всупереч законодавству України було проведено так названий «загальний обласний референдум», за результатами якого 12.05.2014 проголошено про суверенітет «ДНР» на території Донецької області, після чого сформовано політично-управлінські та силові органи.
ОСОБА_5 , усвідомлюючи вищенаведені обставини, діючи умисно, у невстановлений органом досудового розслідування час, але не пізніше 19.11.2018, був обраний так званим «депутатом народної ради ДНР».
24 лютого 2022 року указом Президента України № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України, який неодноразово був продовжений.
Агресія збройних сил РФ та інших військових формувань, що діють на їх боці, призвела до тимчасової окупації частини території Донецької області.
20.09.2022 у м. Донецьку по вул. Героїв Сталінграду, 1 головою «народної ради ДНР» (стосовно якого досудове розслідування триває в рамках іншого кримінального провадження) скликано та проведено позачергове засідання так званої «народної ради ДНР», у якому взяв участь ОСОБА_5 . 
Під час цього засідання одноголосно було прийнято так званий «Закон «О референдуме Донецкой Народной Республики по вопросу о вхождении в состав Российской Федерации на правах субъекта РФ» і постанову про призначення такого «референдуму», а «голова ДНР», підписав цей «закон», чим ввів його у дію.
ОСОБА_5 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, особисто проголосував за його прийняття.
У подальшому, не пізніше 20.09.2022, було організовано проведення зазначеного «референдуму», за результатами якого було оголошено, що за приєднання тимчасово окупованої території Донецької області до РФ проголосувало 99,23%.
Як наслідок 30.09.2022 у м. Москві РФ був підписаний «договор между Российской Федерацией и Донецкой народной республикой о принятии в Российскую Федерацию Донецкой народной республики и образовании в составе Российской Федерации новых субъектов».
Таким чином, ОСОБА_5 засуджено за вчинення умисних дій з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, за попередньою змовою групою осіб, тобто за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 110 КК України, а також за участь в організації незаконного референдуму на тимчасово окупованій території за попередньою змовою групою осіб, тобто за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 5 ст. 111-1 КК України.
Кримінальне провадження було розглянуто в порядку спеціального судового провадження за відсутності обвинуваченого (in absentia).
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 24 жовтня 2024 року апеляційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах обвинуваченого  ОСОБА_5 було залишено без задоволення, а вирок суду першої інстанції - без змін. 
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 , посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що спричинило невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить оскаржувані судові рішення скасувати, а кримінальне провадження закрити у зв`язку з відсутністю події кримінального правопорушення. 
На обґрунтування своїх вимог захисник посилається на те, що, на її переконання, суд позбавив  ОСОБА_5 можливості висловлюватись щодо висунутих проти нього обвинувачень, належним чином здійснити свій захист, оскільки  ОСОБА_5 перебуває на тимчасово окупованій території України, він не був належним чином повідомлений про розгляд кримінального провадження стосовно нього, а визначені у законі засоби повідомлення особи у разі проведення судового розгляду у відсутності обвинуваченого не є достатніми, тому було порушено його право на захист. Зазначає, що на вказані порушення не звернув уваги суд апеляційної інстанції, чим порушив вимоги КПК України. 
Захисник також стверджує, що в протоколах огляду від 23.09.2022 року, від 16.03.2023 року та скріншотів до них не зазначена дата події, про яку йдеться в публікації, а також жоден із перелічених документів не містить відомостей про вчинення ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2             ст. 110, ч. 2 ст. 28 ч. 5 ст. 111-1 КК України. 
На думку сторони захисту, під час розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 стороною обвинувачення не встановлена подія кримінального правопорушення (час, місце, дата) та не доведена винуватість особи. 
Також вказує, що з протоколів огляду, наданих прокурором, не вбачається ні питання, за яке проводиться голосування, ні дата проведення цього голосування, ні позиція її підзахисного під час голосування. Вважає, що зображення ОСОБА_5 на відеозаписі не можуть бути доказом вчинення ним інкримінованих йому кримінальних правопорушень. 
Захисник вважає, що безспірних доказів, які б давали можливість зробити висновок про винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 110, ч. 2 ст. 28 ч. 5 ст. 111-1 КК України, суду надано не було, а обвинувачення має характер припущення.
Зазначає, що розгляд справи в суді першої інстанції був неповним, висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. 
Вважає, що апеляційний суд формально погодився з висновками суду першої інстанції і належним чином доводи апеляційної скарги захисника не проаналізував, тому ухвала Дніпровського апеляційного суду від 24 жовтня 2024 року не відповідає вимогам статей 370, 419 КПК України.
Мотиви суду
Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, дослідивши додані до неї копії оскаржуваних судових рішень, колегія суддів вбачає, що у відкритті касаційного провадження потрібно відмовити з огляду на таке.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї копій судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, які не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Касаційний суд не перевіряє судові рішення в частині неповноти судового розгляду та невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Зазначені обставини були предметом перевірки суду апеляційної інстанції.
Крім цього, касаційний суд не може втручатися в аспекти оцінки судами нижчих інстанцій дослідженої ними сукупності належних, допустимих і достовірних доказів на предмет підтвердження чи не підтвердження ними обставин, які підлягають доказуванню в провадженні. Таку оцінку кожен суд здійснює незалежно і самостійно шляхом формування власного внутрішнього переконання як щодо кожної з обставин, які підлягають доказуванню, так і стосовно винуватості особи у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення в цілому. 
Тому колегія суддів касаційного суду відхиляє доводи касаційної скарги захисника щодо неправильної, на її думку, оцінки судами досліджених доказів за відсутності або безпідставності конкретних доводів щодо неналежності, недопустимості чи недостовірності окремих досліджених судом доказів. 
Доводи касаційної скарги захисника про недоведеність вчинення  ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 110, ч. 2 ст. 28 ч. 5 ст. 111-1 КК України, які здебільшого є аналогічними доводам апеляційної скарги захисника, не вбачаються обґрунтованими.
Суд апеляційної інстанції, спростовуючи доводи апеляційної скарги, обґрунтовано погодився з судом першої інстанції про доведеність винуватості  ОСОБА_5 . Такий висновок суду ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку та досліджених у судовому засіданні доказах, яким у вироку надано відповідну оцінку.
Зокрема, суд першої інстанції послався, крім інших, на такі докази:
- дані протоколу огляду від 23.09.2022 та скріншотів до нього, у якому зафіксовано огляд інтернет сторінки з відеозаписом, на якому відображено процес «чрезвычайного пленарного заседания народного совета днр» та процес розгляду т.зв. проекту закону № 1408 «О референдуме Донецкой Народной Республики по вопросу о вхождении в состав Российской Федерации на правах субъекта Российской Федерации». В ході голосування так званий «проект закону» був прийнятий, а також було прийнято рішення щодо визначення днів та спосіб проведення «референдуму» в період з 23.09.2022 по 27.09.2022, й питання, яке буде вказане у «бюлетені»;
- дані протоколу огляду мережі інтернет від 16.03.2023 та скріншотів до нього, у якому зафіксовано огляд  публікації у мережі Інтернет, у якій зазначено про те, що так званою «народною радою днр» розглянуто та проголосовано так званий «закон» «О референдуме Донецкой Народной Республики» по вопросу о вхождении в состав Российской Федерации на правах субъекта Российской Федерации;
- дані протоколу огляду мережі інтернет від 23.09.2022 та скріншотів до нього, відповідно до яких було оглянуто публікацію «Депутатская фракция «Донецкая Республика» в НС ДНР» та «Депутаты фракции «Свободный Донбасс». В результаті огляду здійснено перехід на сторінку в мережі Інтернет, при огляді якої встановлено, що вона являє собою перелік так званих «депутатов народного совета Донецкой народной республики от депутатской фракции «Свободный Донбасс». Зазначений перелік відображений на сторінці у виді карток із зображенням «депутата», його прізвищем, ім`ям та по-батькові (російською мовою) та його посадою у так званому «Народном Совете ДНР». Із додатку до протоколу огляду від 23.09.2022 вбачається, що обвинувачений ОСОБА_5 є членом комітету «народного совета ДНР» по бюджету, фінансам, економічній політиці;
- дані протоколу огляду мережі Інтернет від 16.03.2023, скріншотів та додатків до них, відповідно до яких об`єктом огляду є сайт так званої «Народної ради ДНР». В ході огляду встановлено, що за зовнішніми ознаками сайт схожий на офіційний сайт законодавчого органу, а насправді псевдооргану так званої «Донецької народної республіки». З метою встановлення відомостей про склад вказаного псевдооргану здійснено перехід до меню «Структура», де є підменю. 
Далі здійснено перехід до підпункту меню «Руководство». На вказаній сторінці містяться зображення керівництва зазначеного псевдооргану. З метою відображення виявлених відомостей було здійснено збереження знімків екрану із зазначеними особами. З метою подальшого встановлення складу цього псевдооргану здійснено перехід до підменю «Депутаты». На вказаній сторінці міститься список так званих «депутатів народної ради діючого скликання» та у іншій вкладці - першого скликання. У обох списках депутатів розподілено за так званими «общественными движениями»: «Донецкая Республика» та «Свободный Донбасс», які за своєю суттю схожі на фракції у легітимних парламентах. 
Із додатку до протоколу огляду від 16.03.2023 вбачається, що обвинувачений ОСОБА_5 є депутатом діючого складу так званого «НС ДНР первого созыва». З метою збереження вказаної інформації було надруковано цю сторінку із списком діючих «депутатів», «депутатів першого скликання», «депутатів діючого скликання «народної ради ДНР» як додатки № 2, № 3 та № 4, які було додано до протоколу огляду від 16.03.2023. 
У подальшому було оглянуто вкладення «Закони», де виявлено список документів, прийнятих так званою «народною радою». В ході огляду у списку виявлено документ під номером «410-ІІНС» із назвою «Закон Донецкой Народной Республики «О референдуме Донецкой Народной Республики по вопросу о вхождении в состав Российской Федерации на правах субъекта Российской Федерации». На сторінці міститься реєстраційна інформація про зазначений документ. Зокрема зазначено, що він в редакції від 20.09.2022, тобто в редакції на момент його прийняття. На сторінці не відображено текст самого документу, однак наявна кнопка «Скачать». В ході подальшого огляду сайту виявлено підпункт меню «Деятельность» - «Новости», в ході огляду якого виявлено стрічку новин, у яких міститься в тому числі посилання на сюжети із окремими «депутатами» цього псевдооргану;
- дані протоколу огляду мережі Інтернет від 25.10.2022, скріншотів та додатків до них, відповідно до яких об`єктом огляду є публікація у мережі Інтернет. При огляді встановлено, що вказана публікація має назву «Договор между Российской Федерацией и Донецкой Народной Республикой о принятии в Российскую Федерацию Донецкой Народной Республики и образовании в составе Российской Федерации нового субъекта от 30 сентября 2022 года (ратифицирован Федеральным законом от 4 октября 2022 года № 372-ФЗ, вступил в силу 5 октября 2022 года, письмо МИД России от 05.10.2022 № 19696/дн)». При огляді сторінки встановлено, що вона являє собою інформаційний ресурс із нормативно- правовими актами РФ з назвою «официальный интернет-портал правовой информации». Даний файл записано на диск CD-R та в надрукованому вигляді долучено до протоколу огляду. З метою збереження отриманих даних та недопущення видалення інформації з мережі Інтернет було здійснено архівацію вказаної публікації за відповідним посиланням;
- дані протоколу огляду мережі Інтернет від 16.03.2023 та скріншотів до нього, відповідно до якого об`єктом огляду є публікація у мережі Інтернет. Вказана публікація розміщена у спільноті месенджері Telеgram під назвою «Донбасс решает» під заголовком «ИСТОРИЧЕСКИЙ МОМЕНТ». У вказаній публікації виявлено відеозапис, який оглянуто та встановлено, що він являє собою уривок сюжету новин, де особи підписують так звані «договори» між РФ та відповідно                так званими «ДНР», «ЛНР», Запорізькою та Херсонською областями про входження до складу РФ на правах суб`єкта федерації;
- дані висновку портретної експертизи № 132 від 06.04.2023, відповідно до якого у відеозаписі, що міститься в електронному файлі під назвою «Установлены законодательные основы проведения референдума о вхождении Республики в состав РФ.mp4» при показниках індикатору відліку часу програми відеовідтворення (відеоплеєра) часу у періоди часу: 00:02:03-00:02:05 (в кадрі перший зліва); 00:02:31-00:02:32 (в кадрі перший зліва); 00:03:46-00:03:47 (у кадрі перший зліва у третьому ряді); 00:04:15- 0:04:17 (у кадрі перший зліва у третьому ряді), а саме зображення чоловіка, вдягненого у кофту на блискавці сірого кольору, брюки синього кольору, та на фотозображенні, що міститься в обліковій картці особи на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з електронного файлу під назвою « ОСОБА_5 » формату «pdf», наданому на дослідження у якості порівняльного матеріалу, зображена одна й та сама особа.
Вказаними доказами із належною достовірністю та повнотою доведено факт, що ОСОБА_5 на момент 20.09.2022 р. як «депутат» так званої «народної ради ДНР» взяв участь у її засіданні, під час якого було винесено на розгляд та одноголосно прийнято так званий «Закон «О референдуме Донецкой Народной Республики по вопросу о вхождении в состав Российской Федерации на правах субъекта РФ» і постанову про призначення такого «референдуму», а «голова ДНР» підписав цей «закон», чим ввів його у дію.
ОСОБА_5 добровільно був обраний депутатом в незаконний орган влади, створений на тимчасово окупованій території, та добровільно, з метою зміни меж території або державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, прийняв участь, в організації незаконного референдуму на тимчасово окупованій території, шляхом участі в ухваленні так званого закону «О референдуме Донецкой Народной Республики по вопросу о вхождении в состав Российской Федерации на правах субъекта РФ» і постанови про призначення такого «референдуму». 
Оцінивши указані вище та інші докази, покладені в основу вироку, з точки зору належності, допустимості та достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 110, ч. 2 ст. 28 ч. 5 ст. 111-1 КК України.
Залишаючи без задоволення апеляційну скаргу сторони захисту щодо недоведеності винуватості ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, апеляційний суд погодився з оцінкою доказів, наданою судом першої інстанції, навів в ухвалі докладні мотиви прийнятого рішення і не встановив істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які б перешкодили суду першої інстанції повно і всебічно розглянути провадження та дати правильну оцінку вчиненому, з чим погоджується і колегія суддів Верховного Суду. 
Доводи захисника про те, що відсутня подія кримінальних правопорушень, у скоєнні яких обвинувачується ОСОБА_5 , та не була встановлена його винуватість у їх вчиненні, за своїм змістом були предметом перевірки суду апеляційної інстанції та обґрунтовано були визнані безпідставними.
Апеляційний суд обґрунтовано вказав, що характер дій ОСОБА_5 , а саме добровільне обрання депутатом в незаконний орган влади, створений на тимчасово окупованій території України, добровільна участь в роботі цього органу, в тому числі і добровільна участь у голосуванні за прийняття так званого «закону», яким передбачалось проведення незаконного референдуму про зміну меж території або державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, свідчить про наявність прямого умислу в діях обвинуваченого.
Також апеляційний суд зазначив, що співпраця ОСОБА_5 із окупаційної владою мала довготриваючий характер й останній за наявності такого бажання мав можливість припинити її, покинути окуповану територію, втім цією можливістю не скористався. 
Апеляційний суд звернув увагу, що відповідно до відтвореного відеозапису, долученого до протоколу огляду від 23.09.2022 року, який міститься в матеріалах провадження (а.п. 151 т. 1), вбачається, що рішення, про яке йдеться вище, було прийнято так званими «депутатами» одноголосно (відеозапис, починаючи з 0:07:51), а тому доводи захисника про зворотне зводяться до міркувань загального характеру та висловлення припущень.
Також апеляційний суд відзначив, що твердження захисника про суперечливість та сумнівність щодо прийняття участі у голосуванні за прийняття «закону» про проведення незаконного референдуму саме ОСОБА_5 , є безґрунтовними й такими, що спростовуються висновком портретної експертизи № 132 від 06.04.2023 року, відповідно до якого у відеозаписі, що міститься в електронному файлі під назвою «Установлены законодательные основы проведения референдума о вхождении Республики в состав РФ.mp4» при показниках індикатору відліку часу програми відеовідтворення (відсоплеєра) часу у періоди часу: 00:02:03-00:02:05 (в кадрі перший зліва); 00:02:31-00:02:32 (в кадрі перший зліва); 00:03:46-00:03:47 (у кадрі перший зліва у третьому ряді); 00:04:15-00:04:17 (у кадрі перший зліва у третьому ряді), а саме зображення чоловіка, вдягненого у кофту на блискавці сірого кольору, брюки синього кольору, та на фотозображенні, що міститься в обліковій картці особи на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з електронного файлу під назвою « ОСОБА_5 » формату «pdf», наданому на дослідження у якості порівняльного матеріалу, зображена одна й та сама особа.
Окрім цього апеляційним судом також належним чином перевірено і спростовано доводи про те, що судом не було достовірно встановлено час вчинення інкримінованих ОСОБА_5 злочинів, оскільки на відеозаписах відсутнє зазначення дати.
Судом зазначено, що з протоколів огляду від 23.09.2022 року встановлено, що 20 вересня 2022 року відбулося «надзвичайне пленарне засідання Народної Ради Донецької Народної Республіки» (а.п. 145-151 т. 1). Саме така дата міститься у дописі у публікації, що зафіксовано у протоколі огляду мережі Інтернет від 16.03.2023 року (а.п. 151-156 т. 1), тому вказані доводи захисника також є необґрунтованими.
Доводи захисника про те, що суди не вжили належних і достатніх заходів для повідомлення  ОСОБА_5 про день, час і місце розгляду справи стосовно нього, також є безпідставними.
Відповідно до змісту судового рішення, яке міститься в ЄДРСР, на підставі ухвали Дзержинського міського суду Донецької області від 07 грудня 2023 року кримінальне провадження було розглянуто в порядку спеціального судового провадження. Таким чином, кримінальне провадження щодо  ОСОБА_5 здійснювалося за відсутності обвинуваченого (in absentia).
Верховний суд неодноразово в своїх рішенням аналізував порядок спеціального досудового розслідування та судового провадження. Дійсно така процедура у кримінальному провадженні є специфічною, оскільки проводиться без участі обвинуваченого, а повідомлення особи здійснюється з дотриманням певних правил, передбачених процесуальним законом. 
Законодавець врегулював здійснення процедури in absentia, зокрема порядок повідомлення особи, яка переховується на тимчасово окупованій території України або на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором.
Згідно з приписами абзацу 6 ч. 3 ст. 323 КПК України повістки про виклик обвинуваченого у разі здійснення спеціального судового провадження надсилаються за останнім відомим місцем його проживання чи перебування, а процесуальні документи, що підлягають врученню обвинуваченому, надсилаються захиснику. Інформація про такі документи та повістки про виклик обвинуваченого обов`язково публікуються у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження згідно з положеннями ст. 297-5 цього Кодексу та на офіційному веб-сайті суду. З моменту опублікування повістки про виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті суду обвинувачений вважається належним чином ознайомленим з її змістом.
Відповідно до змісту судових рішень у цьому кримінальному провадженні вимоги абз. 6 ч. 3 ст. 323 КПК України щодо здійснення заходів для повідомлення  ОСОБА_5 про розгляд стосовно нього кримінального провадження були дотримані. 
Повідомлення  ОСОБА_5 про призначені судові засідання здійснювалося шляхом публікацій в газеті «Урядовий кур`єр», яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, на офіційному веб-сайті Дзержинського міського суду Донецької області в мережі «Інтернет» та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора, а також на офіційному веб-сайті Дніпровського апеляційного суду в мережі «Інтернет». 
Зважаючи на специфіку судового провадження (in absentia), колегія суддів вважає, що суди попередніх інстанцій вжили передбачених кримінальним процесуальним законом заходів щодо інформування  ОСОБА_5 про здійснення стосовно нього кримінального провадження. 
Верховний Суд не заперечує, що під час здійснення спеціального (досудового розслідування) судового провадження можуть вживатися додаткові заходи, не визначені у статтях 297-5, 323 КПК України щодо повідомлення особи. Водночас нездійснення таких додаткових заходів, за умови дотримання передбаченого процесуальним законодавством порядку здійснення повідомлення (виклику) особи, щодо якої здійснюється кримінальне провадження в порядку процедури in absentia, само по собі не може вважатися порушенням вимог КПК України. 
Доводи сторони захисту про порушення права на захист  ОСОБА_5 , оскільки захисник був позбавлений можливості спілкуватися із підзахисним, також не вбачаються обґрунтованими, виходячи з того, що вказане кримінальне провадження було проведено у спеціальній формі судового розгляду, де участь захисника є обов`язковою, а підзахисний може бути відсутній. 
Як встановлено зі змісту судових рішень, у цьому кримінальному провадженні брала участь захисник ОСОБА_4 , до функцій якої належить здійснення захисту обвинуваченого, що і було зроблено. 
Колегія суддів констатує, що висновки судів обох інстанцій про доведеність винуватості  ОСОБА_5 зроблені з дотриманням вимог ст. ст. 22, 23 КПК України на підставі об`єктивного з`ясування всіх обставин, підтверджених доказами, які було досліджено та перевірено під час судового розгляду, а також оцінено відповідно до вимог ст. 94 цього Кодексу. 
Вирок місцевого суду відповідає вимогам статей 370, 374 КПК України, є законним, обґрунтованим і вмотивованим. 
Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України. Переконливих доводів, які б свідчили про наявність підстав для скасування або зміни оскаржуваних судових рішень з указаних вище мотивів, у касаційній скарзі захисника не наведено. 
Враховуючи викладене, оскільки з касаційної скарги захисника та доданих до неї копій судових рішень не убачається підстав для її задоволення, згідно з положеннями п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України у відкритті касаційного провадження потрібно відмовити.
Керуючись положеннями п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Дзержинського міського суду Донецької області від 16 липня 2024 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 24 жовтня 2024 року.
Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.
 
Судді: 
 
ОСОБА_1                                     ОСОБА_2                             ОСОБА_3