Номер провадження: 33/813/56/25
Номер справи місцевого суду: 522/13161/24 
Головуючий у першій інстанції Переверзева Л.І. 
Доповідач Комлева О. С.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.01.2025 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі судді - Комлевої О.С.,
з участю:
секретаря судового засідання Волкової Ю.О.,
особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , 
адвоката Вічної Ірини Миколаївни, захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - Кучеренко Геннадія Олександровича, 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Вічної Ірини Миколаївни, захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 13 вересня 2024 року,- 

в с т а н о в и в:
Короткий зміст оскаржуваної постанови суду першої інстанції.
Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 13 вересня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі десяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян що становить 170 грн. 
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605,60 грн. 

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.
На вищевказану постанову суду адвокат Вічна І.М., захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 22 вересня 2024 року подала апеляційну скаргу, в якій просила постанову суду скасувати та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.
В обґрунтування апеляційної скарги адвокат Вічна І.М., зазначила, що матеріали справи складаються з 
- пояснень потерпілої та документів, оформлених на підставіпояснень потерпілої ;
- пояснень особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 від 01.08.2024; 
При цьому, за матеріалами справи про адміністративне правопорушення, старший інспектор поліції, який склав протокол про адміністративне правопорушення не був безпосереднім очевидцем подій, оскільки згідно рапорту працівника поліції від 01.08.2024 року зі служби 102 надійшло повідомлення про те, що 01.08.2024 року о 20:09 год. за адресою: Приморський район, м. Одеса, вул. Грецька, 25, центр безпеки Центр, чоловік переслідує дружину. Заявник черговий. До охорони звернулася жінка, клієнт фірми Центр, повідомляє, що її переслідує її чоловік. На місці охорона, очікують поліцію. Заявник ОСОБА_2 .
Отже виклик поліції здійснив ОСОБА_2 однак за матеріалами справи вказана особа не зазначена як свідок і його пояснення, як свідка, відсутні.
З письмових пояснень ОСОБА_1 та ОСОБА_3 цілком очевидно вбачається наявність між подружжям, яке перебуває у припиненні шлюбних відносин, конфлікту, який не може розглядатися як психологічне насилля, оскільки домашнє насильство істотно відрізняється від конфліктних відносин. 
Крім того, матеріали справи не містять конкретних формулювань образ які використовував при спілкуванні зі своєю дружиною ОСОБА_1 , а містять лише абстрактні вирази. 
Наявна в матеріалах справи про адміністративне правопорушення форма оцінки ризиків вчинення домашнього насильства не є належним доказом підтвердження інформації яка в ній зазначена, оскільки з неї не вбачається, ким саме була отримана інформація для заповнення форми, ким форма була заповнена і чи дійсно особа яка заповнила форму є поліцейським уповноваженого підрозділу поліції.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 та його захисника – адвоката Вічну І.М. перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі апеляційний суд дійшов до таких висновків.
Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно ст. ст. 9, 245, 252 КУпАП особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, яке мало місце, та що має бути встановлено судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 168454 від 01 серпня 2024 року, вбачається, що 01 серпня 2024 року близько 19 год. 20 хв. ОСОБА_1 перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 словесно ображав, погрожував фізичною розправою дружині ОСОБА_3 , чим вчинив домашнє насильство психологічного характеру, внаслідок чого могла бути завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілої, чим вчинив правопорушення, передбачене ст. 173-2 ч.1 КУпАП. 
До вищевказаного протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 168454 від 01 серпня 2024 року додано: 
- заяву  ОСОБА_3 про прийняття заходів адміністративного характеру відносно її чоловіка ОСОБА_1 (а.с. 2);
- рапорт інспектора поліції про отримання заяви та реєстрацію ЄО за № 18279 від 01 серпня 2024 року як домашнє насильство (а.с. 3);
- письмові пояснення  ОСОБА_3 (а.с. 4);
- письмові пояснення ОСОБА_1 (а.с. 5);
- форму оцінки ризиків вчинення домашнього насильства (а.с.6);
- терміновим заборонним приписом від 01 серпня 2024 року (а.с. 7).
Разом з тим, обставини домашнього насильства, описані у протоколі, не дозволяють зробити висновок про наявність в діях   ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП. 
Так, у доводах апеляційної скарги адвокат Вічна І.М., захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 посилається на те, що з наявних матеріалів справи беззаперечно не встановлено, що він винний у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, що свідчить про недоведеність наявності в його діях складу правопорушення. 
Апеляційний суд вважає такі доводи апелянта обґрунтованими, з огляду на наступне.
Так, відповідно до положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.
Згідно із диспозицією ч. 1 ст.173-2 КУпАП, яка ставиться ОСОБА_1 у провину, правопорушенням є вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.
Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки - можливість настання чи настання фізичної або психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.
Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.
Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.1 ст.173-2 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство. 
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Згідно з п. 14 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
З аналізу наведених вище норм Закону вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч.1 ст.173-2 КУпАП, має місце тоді, коли діяння фізичного, сексуального, психологічного або економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання фізичної або психологічної шкоди.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 168454 від 01 серпня 2024 року, 01 серпня 2024 року близько 19 год. 20 хв. ОСОБА_1 перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 словесно ображав, погрожував фізичною розправою дружині ОСОБА_3 , чим вчинив домашнє насильство психологічного характеру, внаслідок чого могла бути завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілої.
Згідно письмових пояснень ОСОБА_3 від 01 серпня 2024, її чоловік, ОСОБА_1 , з яким вона спільно не мешкає, 01 серпня 2024 року близько 19:20 зустрів її за адресою Рішельєвська, 9, вимагав гроші, які ОСОБА_3 не брала, почав словесно ображати, погрожував фізичною розправою, після чого ОСОБА_3 викликала охоронну фірму, з якою в неї укладений договір.
Згідно письмових пояснень ОСОБА_1 , 01 серпня 2024 року він приїхав до своєї дружини ОСОБА_3 , щоб поспілкуватися з приводу коштів, які він залишав їй на зберігання. Оскільки подружжя перебуває у стадії розірвання шлюбу на фоні соціально-побутових питань, - розмова проходила на підвищених тонах. Дружину не хапав та не штовхав, але благав повернути кошти, хоча б частину. Через деякий час дружина викликала поліцію, і подружжя було запрошене до відділу поліції для написання пояснень.
Судом першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП відносно  ОСОБА_1 не надано оцінки поясненням  ОСОБА_1 , які містяться в матеріалах справи. 
Апеляційним судом встановлено, що  ОСОБА_1 та  ОСОБА_3 є колишнім подружжям. На теперішній час між ними склалися неприязні відносини та наявний конфлікт з приводу спільно нажитих коштів. 
З пояснень  ОСОБА_1 та  ОСОБА_3 можна зробити висновок, що сімейний конфлікт взаємний, продовжується тривалий час, що не можна трактувати як вчинення насильства в сім`ї. Причиною конфлікту є наявний спір з приводу спільно нажитих коштів. 
Вищенаведене дає підстави вважати, що покази та пояснення  ОСОБА_3 не можуть бути беззаперечним доказом на підтвердження вини  ОСОБА_1 оскільки вона є зацікавленою особою у справі. 
Крім того, в матеріалах справи відсутні пояснення будь-яких інших осіб, які б були очевидцями подій вчинення психологічного насилля з боку ОСОБА_1 , оскільки з матеріалів справи вбачається, що старший інспектор поліції, який склав протокол про адміністративне правопорушення не був безпосереднім очевидцем подій, тому що згідно рапорту працівника поліції від 01 серпня 2024 року зі служби 102 надійшло повідомлення про те, що чоловік переслідує дружину. Заявник черговий. До охорони звернулася жінка, клієнт фірми Центр, повідомляє, що її переслідує її чоловік. На місці охорона, очікують поліцію. Заявник ОСОБА_2 . Однак, ОСОБА_2 не зазначений як свідок і його пояснення, як свідка, відсутні.
З урахуванням вищевикладеного, апеляційний суд дійшов висновку, що обставини домашнього насильства, описані у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД № 168454 від 01 серпня 2024 року, не дозволяють зробити висновок про наявність в діях   ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, оскільки в ньому не зазначено не лише про характер вчиненого психологічного насильства відносно ОСОБА_3 а й про завдання внаслідок цього шкоди її психічному здоров`ю. 
При цьому, конфліктна ситуація між ОСОБА_1  та ОСОБА_3  за відсутності доказів на підтвердження завдання або можливості завдати шкоди психічному здоров`ю потерпілої не охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, оскільки завдання шкоди в даному випадку є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони даного проступку.
Виходячи з вищевикладеного, оцінивши досліджені у судовому засіданні докази, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції не дотримався вимог ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП, не встановив всі фактичні обставини справи та всі обов`язкові ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, а тому дійшов помилкового висновку про винуватість   ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.
Статтею 62 Конституції України визначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.
Особу може бути визнано винною у чиненні адміністративного правопорушення, виключно в разі встановлення в її діянні всіх ознак складу інкримінованого їй адміністративного правопорушення, тобто наявність усіх необхідних елементів об`єктивних та суб`єктивних ознак, які характеризують діяння як правопорушення. 
Таким чином, всі перераховані вище обставини, у своїй сукупності, вказують на недоведеність того, що ОСОБА_1 у зазначеному в протоколі час та місці дійсно здійснив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 173-2 КУпАП, а встановлена невідповідність даних протоколу про адміністративне правопорушення об`єктивним обставинам справи, вказують на відсутність доказів на підтвердження ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що матеріали справи не містять достатньо доказів, які б вказували на те, що ОСОБА_1  вчинив психологічне насильство стосовно своєї колишньої дружини ОСОБА_3 у зв`язку із чим постанову суду першої інстанції слід скасувати, а провадження у справі закрити, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у випадку встановлення відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Відповідно до ст.294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження по справі.
На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд 
Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд, -
постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Вічної Ірини Миколаївни, захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 – задовольнити.
Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 13 вересня 2024 року – скасувати. Прийняти постанову, якою провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Постанова є остаточною і оскарженню в касаційному порядку на підлягає.
Повний текст постанови складено 24 січня 2025 року.

Суддя Одеського апеляційного суду         О.С. Комлева