Справа № 161/16179/24 	Головуючий у 1 інстанції: Івасюта Л. В. 	
Провадження № 22-ц/802/170/25  	  Доповідач: Данилюк  В. А.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
11 лютого 2025 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді Данилюк В. А.,
суддів Киці С. І., Шевчук Л. Я.,
секретаря Черняк О. В.,
з участю: 
представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, за апеляційною скаргою представника позивача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» Афанасьєва Сергія Володимировича на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 листопада 2024 року,
В С Т А Н О В И В:
Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди.
Позов обґрунтований тим, що 21.09.2020 між ПАТ «СК «Уніка» та ОСОБА_3 було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту «Каско» № 018208/4605/0000062, предметом якого були майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом марки «BMW X6» д.н.з. НОМЕР_1 .
Із відповіді Національної поліції України ідентифікатор картки ДТП в системі НПУ № 3021041434809488, вбачається, що 08.02.2021 в м. Луцьку сталася ДТП за участю двох транспортних засобів, а саме: автомобіля марки «Mitsubishi L200» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля марки «BMW X6» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 ДТП сталася внаслідок порушення ОСОБА_2 п.16.13 Правил дорожнього руху України (далі – ПДР України), а ОСОБА_3 п.10.1 ПДР України.
З постанови Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03.03.2021 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності убачається, що ОСОБА_4 08.02.2021 о 17 год. 30 хв., керуючи автомобілем «Mitsubishi L200», д.н.з. НОМЕР_2 в м. Луцьку на перехресті вулиць Карпенка Карого – Задворецька та виконуючи поворот ліворуч, не надав дорогу автомобілю, який рухався у зустрічному напрямку прямо, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем «BMW X6», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 , чим порушив вимоги п.п. 16.13 Правил дорожнього руху України. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні ушкодження. Вказаною постановою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу. Постанова Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03.03.2021 набрала законної сили 16.03.2021.
Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04.06.2021 провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП відносно ОСОБА_3 закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Постанова набрала законної сили 16.03.2021.
Внаслідок ДТП застрахованому транспортному засобу марки «BMW X6», д.н.з. НОМЕР_1 було завдано механічних пошкоджень, відповідно до чого страхувальник зазнав матеріального збитку. 09.02.2021 ОСОБА_3 звернувся до ПАТ «СК «Уніка» з заявою № 00403906 про подію з ознаками страхового випадку згідно договору «Каско» № 018208/4605/0000062.
Відповідно до звіту № 9246 ТОВ «СЗУ Україна Консалтинг» про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 02.03.2021, вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «BMW X6», д.н.з. НОМЕР_1 без урахування фізичного зносу складових складає 281074,27 грн, вартість (розмір) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, внаслідок його пошкодження становить 108603,45 грн, коефіцієнт фізичного зносу складових складає 0,7.
Згідно з рахунком № 147Б від 05.04.2021 ФОП ОСОБА_5 , вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «BMW X6», д.н.з. НОМЕР_1 складає 234963,49 грн.
Як убачається із страхового акту № 00403906 від 08.04.2021, виконуючи взяті на себе зобов`язання по договору, ПАТ «СК «Уніка» прийнято рішення про визнання вказаної події страховим випадком та виплату страхового відшкодування за договором в розмірі 234963,49 грн шляхом безготівкового перерахунку на рахунок ФОП ОСОБА_5 .
На момент скоєння ДТП, водій автомобіля марки «Mitsubishi L200» д.н.з. НОМЕР_2 був забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ПАТ «СК «Євроінм Україна» № ЕР/200633670 з лімітом відповідальності за шкоду життю та здоров`ю 260000,00 грн, за шкоду майну – 130000,00 грн, франшиза – 0,00 грн.
Оскільки позивачем здійснено виплату страхового відшкодування, а особою відповідальною за завдані збитки у межах, передбачених договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, є страхова компанія винуватця, то ПАТ «СК «Уніка» звернувся до ПАТ «СК «Євроінм Україна» з заявою на виплату страхового відшкодування.
23.07.2021 відповідно до платіжного доручення № 9925 ПАТ «СК «Євроінм Україна» перерахувало страхове відшкодування на рахунок ПАТ «СК «Уніка» в сумі 93114,87 грн.
Таким чином, відповідно до ст. 993 ЦК України та ст.108 Закону України «Про страхування» до ПАТ «СК «Уніка» після виплати страхового відшкодування за договором добровільного страхування наземного транспорту в межах фактичних витрат перейшло право вимоги до особи, відповідальної за шкоду в межах суми страхової виплати (страхового відшкодування), тобто до ОСОБА_2 ..
Посилаючись на викладене, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь в порядку суброгації у якості відшкодування завданої майнової шкоди в розмірі 141848,62 грн.
       Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 листопада 2024 року у задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди відмовлено.
       Не погоджуючись з рішенням суд,у представник позивача ПАТ «Страхова компанія «УНІКА» Афанасьєв С. В. подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що рішення є незаконним, необґрунтованим та таким, яке не ґрунтується на нормах процесуального та неправильному застосуванні норм матеріального права, тобто таким, що підлягає скасуванню. Просить рішення скасувати, постановити нове рішення яким позовні вимоги задовольнити повністю.
       У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача Кудрицька О. Я. просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги.
       В судовому засіданні представник відповідача Кудрицька О. Я. заперечила проти задоволення апеляційної скарги.
       Від представника позивача Афанасьєва С. В. надійшла заява про розгляд справи без його участі, просить апеляційну скаргу задовольнити.
Апеляційний суд в складі колегії суддів, заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги.
       Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що ДТП за участю транспортного засобу марки «BMW X6», д.н.з. НОМЕР_1 мало місце 08.02.2021. ПАТ «СК Уніка» звернулося до суду з позовною заявою 29.08.2024, отже початком перебігу позовної давності є момент настання страхового випадку. 23.10.2024 відповідачами у поданому відзиві заявлено клопотання про застосування строків позовної давності. Суд, керуючись нормою частини третьої статті 267 ЦК України, дійшов висновку, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про відшкодування майнової шкоди в порядку суброгації є обґрунтованими, але заявленими поза межами строку позовної давності, тому суд відмовив у задоволенні позову саме з підстав спливу позовної давності.
       Апеляційний суд не погоджується з таким висновком суду щодо відмови у позові у зв`язку з застосуванням строку позовної давності, оскільки він не відповідає нормам матеріального права. 
Судом та матеріалами справи встановлено, що 21.09.2020 між ПАТ «СК «Уніка» та ОСОБА_3 було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту «Каско» № 018208/4605/0000062, предметом якого були майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом марки «BMW X6» д.н.з. НОМЕР_1 .
Із постанови Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03.03.2021 вбачається, що 08.02.2021 о 17 год. 30 хв. ОСОБА_2 керуючи автомобілем «Mitsubishi L200», д.н.з. НОМЕР_2 в м. Луцьку на перехресті вулиць Карпенка Карого – Задворецька та виконуючи поворот ліворуч, не надав дорогу автомобілю, який рухався у зустрічному напрямку прямо, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем «BMW X6», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 , чим порушив вимоги п.п. 16.13 Правил дорожнього руху України. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні ушкодження. Вказаною постановою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу. Постанова Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03.03.2021 набрала законної сили 16.03.2021.
Відповідно до ч. 4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Внаслідок ДТП застрахованому транспортному засобу марки «BMW X6», д.н.з. НОМЕР_1 було завдано механічних пошкоджень, відповідно до чого страхувальник зазнав матеріального збитку. 09.02.2021 ОСОБА_3 звернувся до ПАТ «СК «Уніка» з заявою № 00403906 про подію з ознаками страхового випадку згідно договору «Каско» № 018208/4605/0000062.
Відповідно до звіту № 9246 ТОВ «СЗУ Україна Консалтинг» про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 02.03.2021, вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «BMW X6», д.н.з. НОМЕР_1 без урахування фізичного зносу складових складає 281074,27 грн., вартість (розмір) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, внаслідок його пошкодження становить 108603,45 грн., коефіцієнт фізичного зносу складових складає 0,7.
Згідно з рахунком № 147Б від 05.04.2021 ФОП ОСОБА_5 , вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «BMW X6», д.н.з. НОМЕР_1 складає 234963,49 грн.
Як вбачається із страхового акту № 00403906 від 08.04.2021, виконуючи взяті на себе зобов`язання по договору, ПАТ «СК «Уніка» прийнято рішення про визнання вказаної події страховим випадком та виплату страхового відшкодування за договором в розмірі 234963,49 грн шляхом безготівкового перерахунку на рахунок ФОП ОСОБА_5 ..
На момент скоєння ДТП водій автомобіля марки «Mitsubishi L200» д.н.з. НОМЕР_2 був забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ПАТ «СК «Євроінм Україна» № ЕР/200633670 з лімітом відповідальності за шкоду життю та здоров`ю 260000,00 грн, за шкоду майну – 130000,00 грн, франшиза – 0,00 грн.
Оскільки позивачем здійснено виплату страхового відшкодування, а особою відповідальною за завдані збитки у межах, передбачених договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, є страхова компанія винуватця, то ПАТ «СК «Уніка» звернувся до ПАТ «СК «Євроінс Україна» з заявою на виплату страхового відшкодування.
23.07.2021 відповідно до платіжного доручення № 9925 ПАТ «СК «Євроінс Україна» перерахувало страхове відшкодування на рахунок ПАТ «СК «Уніка» в сумі 93114,87 грн.
Таким чином, до ПАТ «СК «Уніка» перейшло право вимоги до відповідача ОСОБА_2 на підставі ст. 993 ЦК України - в порядку суброгації.
Відносини між позивачем ПАТ «СК «Уніка» та відповідачем ОСОБА_2 регулюються правилами ст. 993ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», позивач як страховик потерпілої особи виконав свої зобов`язання за договором добровільного страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування завданих збитків у повному обсязі.
Відповідно до ст.ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом.
Такими законами, зокрема, є норми статті 993 ЦК України та статті 108 Закону України «Про страхування», відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого в деліктному зобов`язанні.
До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов`язків свого попередника.
Таким чином, заміною кредитора деліктне зобов`язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов`язок з відшкодування шкоди не виконала.
Заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності (стаття 262 ЦК України).
Оскільки у спірному зобов`язанні відбулася заміна кредитора, зокрема страхувальник передав страховикові, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки, застосовується загальний строк позовної давності (три роки), а його перебіг починається від дня настання страхового випадку.
Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
З огляду на зазначене, якщо розмір завданої шкоди перевищує належним чином визначену страхову суму («ліміт відповідальності страховика» у відносинах страхування цивільно-правової відповідальності), відшкодування шкоди в обсязі такої різниці здійснюється в межах окремого деліктного зобов`язання за участі деліквента та потерпілого, або іншої особи, до якої у встановленому законом порядку перейшло право потерпілого вимагати відшкодування завданої шкоди. Зокрема, за змістом статті 108 Закону України «Про страхування» та статті 993 ЦК України такою особою може бути страховик, який забезпечує майнові інтереси відповідного потерпілого у відносинах майнового страхування.
       Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
       Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
       Пунктом 1 ч. 2 ст. 22 ЦК встановлено, що реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.
Колегія суддів звертає увагу на те, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
Суд першої інстанції, врахувавши встановлені обставини справи та зазначені вище норми матеріального та процесуального права, дійшов висновку, що позовні вимоги про відшкодування майнової шкоди в порядку суброгації є обґрунтованими, але заявленими поза межами строку позовної давності.
Колегія суддів звертає увагу, що висновок щодо пропуску строку позовної давності не відповідає нормам матеріального права.
Положеннями ст. 256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
За загальним правилом, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).
Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.
У п. 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» зазначено, що при суброгації перебіг строку позовної давності починає обчислюватися з моменту виникнення страхового випадку, а при регресі - з того моменту, коли страховик виплатив страхове відшкодування.
Вищезазначене положення, яке закріплене в п. 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України стосується і права на подання позову, утому числі щодо часу виникнення права на позов, а саме при суброгації з моменту ДТП, в результаті якого заподіяно шкоду.
До набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів У країни, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (СОVID-19)» не існувало норм щодо можливості продовження позовної давності (в тому числі встановленої статтями 257, 258 ЦК) у зв`язку з запровадженням карантину через пандемію СОVID -19. Тобто цей Закон містить нову норму, яка врегульовує суспільні відносини, що не були раніше унормовані і фактично виникли лише із запровадженням карантину відповідно до Постанови Кабінету міністрів України від 11 березня 2020 року №211. Тому відсутній ризик виникнення конфлікту норм, які регулюють однакові суспільні відносини.
Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням корона вірусної хвороби (СОVID-19) містить пряму вказівку на продовження позовної давності на строк дії капантину.
Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню корона вірусної хвороби (СОVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362,559,681,728,786,1293 Цивільного Кодексу України були продовжені на строк дії такого карантину (п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦКУ).
Також Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введений воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Законом України від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» затверджено зазначений Указ.?
В подальшому: строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб згідно з Указом Президента № 133/2022 від 14.03.2022р., який затверджено Законом України від 15 березня 2022р.;
строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб згідно з Указом Президента № 259/2022 від 18.04.2022р., який затверджено Законом України від 21 квітня 2022р.; строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб згідно з Указом Президента № 341/2022 від 17.05.2022р., який затверджено Законом України від 22 травня 2022р.; строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб згідно з Указом Президента № 573/2022 від 12.08.2022р., який затверджено Законом України від 15 серпня 2022р.; строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб згідно з Указом Президента № 757/2022 від 07.11.2022р., який затверджено Законом України від 16 листопада 2022р.; строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб згідно з Указом Президента № 58/2023 від 06.02.2023р., який затверджено Законом України від 07 лютого 2023р.; строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб згідно з Указом Президента № 254/2023 від 01.05.2023р., який затверджено Законом України від 02 травня 2023р.; строк дії воєнного стану, в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 18 серпня 2023 року строком на 90 діб згідно з Указом Президента № 451/2023 від 26.07.2023р., який затверджено Законом України від 27 липня 2023р.; строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 16 листопада 2023 року строком на 90 діб згідно з Указом Президента № 734/2023 від 06.11.2023р., який затверджено Законом України від 08 листопада 2023р.; строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 14 лютого 2024 року строком на 90 діб згідно з Указом Президента № 49/2024 від 05.02.2024р., який затверджено Законом України від 06 лютого 2024р.; строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 14 травня 2024 року строком на 90 діб згідно з Указом Президента № 271/2024 від 06.05.2024р., який затверджено Законом України від 08 травня 2024р.;
Відповідно Указу Президента № 469/2024 від 23.07.2024р., який затверджено Законом України №3891-ІХ від 23 липня 2024р. продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 12 серпня 2024 року строком на 90 діб.
На початку 2020 року з початком пандемії коронавірусної хвороби законодавець доповнив Прикінцеві та перехідні положення ЦК України п. 12, яким під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19), строки, визначені ст.ст. 257, 258 (позовна давність), продовжуються на строк дії такого
України від 15 березня 2022 року «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» вніс до Прикінцевих та перехідних положень ЦК України п. 19, яким у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені ст.ст. 257-259 (позовна давність) цього Кодексу, продовжуються на строк його дії такого карантину.
Тобто було запроваджено механізм, за якого позовна давність на період дії карантину, воєнного стану або надзвичайної ситуації продовжується на строк дії таких обставин.
Зупинення строків позовної давності є безумовним та автоматичним в силу закону, а тому позовну заяву ПАТ «СК «Уніка» подано до суду в межах строку позовної давності. А тому обґрунтування причин, за яких дія карантину не дала б змоги особі подати позов вчасно, не вимагається.
Відтак, станом на 29 серпня 2024 року позивачем не пропущено позовну давність щодо заявлених позовних вимог.
З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов не правильного висновку про відмову в задоволенні позову, навівши в рішенні суду мотиви прийнятого рішення, однак наведений в мотивувальній частині рішення суду висновок зроблений без належного з`ясування дійсних обставин справи, тому рішення суду слід скасувати та постановити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, а з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ПАТ «СК «Уніка», яке виплатило страхове відшкодування та до якого перейшло право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки, в порядку суброгації, різницю між фактичною вартістю ремонту та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком, у розмірі 141848,62 гривень.
Відповідно до положень частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.
Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 13 даної статті передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
З огляду на викладене, виходячи із принципу пропорційності відшкодування судового збору до задоволених вимог також наявні підстави для ухвалення нового судового рішення щодо стягнення судового збору.
Зокрема, з ОСОБА_2 на користь ПАТ «СК «Уніка» підлягає стягненню за подання позовної заяви 3028 гривень судового збору.
Згідно із частиною 1 статті 382 ЦПК України, суд апеляційної інстанції у постанові, зокрема вирішує питання щодо розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
У зв`язку із задоволенням апеляційної скарги із відповідача на користь позивача також підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 4542 гривень.
Керуючись ст. ст. 258, 259, 367, 368, 374, 376, 381-384, ЦПК України, суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу представника позивача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» Афанасьєва Сергія Володимировича задовольнити.
Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 листопада 2024 року в даній справі скасувати.
Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» 141848 (сто сорок одну тисячу вісімсот сорок вісім) гривень 62 копійки завданої майнової шкоди.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень сплаченого судового збору та 4542 (чотири тисячі п`ятсот сорок дві) гривні сплаченого судового збору за перегляд справи в апеляційному суді.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 20 лютого 2025 року.

Головуючий 

Судді :