ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2539/24 Справа № 215/5285/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Камбул М. О. Суддя у 2-й інстанції - Сєдих А. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

02 грудня 2024 року                                                                м.Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Сєдих А.В., за участю секретаря судового засідання Серженко Л.К., захисника Скоробогатько В.Ю., розглянувши апеляційну скаргу захисника Скоробогатько В.Ю. на постанову судді Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25.09.2024 року, щодо
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця, який не притягався протягом року до адміністративної відповідальності, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
якого визнано винним в правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 605 гривень 60 коп.,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови 09.08.2024 о 22:05 год. в м. Кривому Розі, Тернівському районі, по вул. Мірошниченка, біля буд. 16, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом ВАЗ 2105, днз НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився за допомогою газоаналізатору «Драгер» Alcotest. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку у медичному закладі КП "КБПД" ДОР, відмовився. Правопорушення зафіксоване на нагрудний відеореєстратор моторола 475465, 475355. Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив пункт 2.5 ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.
Постановою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25.09.2024 року ОСОБА_1 визнано винним в правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 605 гривень 60 коп.
Не погодившись з постановою суду захисник ОСОБА_2 оскаржив її у апеляційному порядку, вважаючи, що оскаржувана постанова є необґрунтованою, невідповідною матеріалам справи та вимогам Закону, винесена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, при цьому суд не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і надав не належної оцінки відсутнім в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення обставин справи, не повно дослідив відеозапис, що потягло за собою необґрунтоване застосування стягнення як вид покарання за адміністративне правопорушення, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому постанова суду першої інстанції не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконною та необґрунтованою. У зв`язку з цим оскаржувана постанова підлягає скасуванню із закриттям справи за відсутністю в матеріалах справи доказів, щодо вчинення ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Вказує, що ознайомитися в приміщенні суду зі справою в паперовій формі йому було в усній формі відмовлено, можливості отримання відеозапису, що міститься в матеріалах справи не надано, судом першої інстанції порушено реалізацію права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та його захисника на ознайомлення з матеріалами справи, тобто на якісний захист, справедливий розгляд справи та на доступ до правосуддя. Вказує, що до Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ним неодноразово направлялися клопотання про розгляд справи в режимі відеоконференції. Але не вийшовши на зв`язок у системі «Електронний суд», суд першої інстанції протиправно проігнорував такі клопотання. Вважає, що рішення суду першої інстанції ґрунтується тільки на доказах наданих поліцейськими, тобто заінтересованих осіб. В супереч забезпечення єдності судової практики, судом першої інстанції не взято до уваги відсутність належних та допустимих доказів в матеріалах адміністративної справи на підтвердження вини ОСОБА_1 . Вказує, що в якості доказів на підтвердження вказаних фактів працівниками поліції долучено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР №109996 від 09.08.2024, оптичний диск із копією відеозапису з нагрудної камери поліцейського, направлення, чек Драгера, акт огляду, рапорт. Вважає, що вказані докази всупереч нормам чинного законодавства України судом першої інстанції визнані належними та допустимими. Вважає, що рапорт поліцейського, не може вважатися об`єктивними доказами, оскільки поліцейські є зацікавленими особами. Таку правову позицію підтримує Верховний Суд. Вважає, що поліцейські діяли непрофесійно і перевищили повноваження, безпідставно зупинивши ВАЗ 2105 та не повідомивши водію підстави зупинки, поліцейські не мали обґрунтованих підстав вважати водія п`яним, що робить акт огляду на стан сп`яніння необ`єктивним і не підкріпленим свідченнями. Вказує, що суд не перевірив законність використання газоаналізатора Drager Alcotest 6820, зокрема наявність сертифікату та свідоцтва про повірку. Вказує, що суд послався на відео, де ОСОБА_1 погодився пройти огляд на сп`яніння, який показав 1,87‰ алкоголю. Однак суд не врахував, що поліція частково роз`яснила його права і не запропонувала адвоката. Верховний Суд зазначає, що згода особи з результатом тесту не є достатнім доказом без інших належних доказів, таких як фото чи відеофіксація. Вважає, що відеозапис з нагрудної камери поліції на DVD не може бути прийнятий як доказ через порушення інструкцій щодо його зберігання та використання. Запис не є безперервним і не містить ключових моментів зупинки, роз`яснення прав, свідків тощо. Відсутній оригінал запису та підтвердження, що він зроблений технічним засобом, що використовується поліцією. Вказує, що суд не має права самостійно шукати докази винуватості, адже це порушує його статус незалежного органу правосуддя. Просить оскаржувану постанову скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Учасники по справі про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином, що підтверджується наявними матеріалами справи. Клопотань про відкладення розгляду справи, до початку судового розгляду не надходило.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, вислухавши думку сторони захисту, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Статтею 294 КУпАП визначено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст.268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
У разі відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Як вбачається з постанови суду першої інстанції, ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином.
Адвокат Скоробагатько В.Ю. в судове засідання не з`явився 25.09.2024 через систему "Електронний суд" подав клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату.
Також суд зазначив, що тривалості розгляду даного адміністративного матеріалу слід зазначити, що адвокат Скоробагатько В.Ю. вже вчетверте заявляє клопотання про відкладення розгляду справи з різних причин, а саме: 21.08.2024, 27.08.2024, 03.09.2024 та 25.09.2024.
Суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 з урахуванням ст. 268 КУпАП.
Апеляційний суд зазначає, що виходячи з вимог національного законодавства у разі відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, справу може бути розглянуто лише у двох випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Судом першої інстанції розглянуті клопотання від сторони захисту про відкладення розгляду справи, проте суд залишив поза увагою клопотання адвоката Скоробагатько В.Ю. про розгляд справи в режимі відеоконференції.
Так суд зазначив, що адвокат Скоробагатько В.Ю. в судове засідання не з`явився 25.09.2024, проте судом не вказано та ніяким чином не зафіксовано чи намагався суд зв`язатись з адвокатом Скоробагатько В.Ю. в режимі відеоконференції під час розгляду справи. Також матеріали справи не міститься відмова суду в задоволенні клопотання адвоката Скоробагатько В.Ю. про розгляд справи в режимі відеоконференції.
На підставі викладеного апеляційний суд вважає поспішними висновки суду першої інстанції про можливість розгляду справи без учасників по справі.
З урахуванням цього слід визнати, що ОСОБА_1 був позбавлений можливості реалізувати в суді, передбачені законом ст.268 КУпАП права, якими наділена особа, котра притягається до адміністративної відповідальності, що є безумовною підставою для скасування постанови суду.
За таких обставин постанова районного суду підлягає скасуванню, відповідно до ст.294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції скасовує постанову та приймає нову постанову.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.
Суд, у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Доводи апеляційної скарги про те що обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, не відповідають дійсним обставинам, а у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є безпідставними та спростовуються наявними доказами по справі.
Відповідно до диспозиції ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність за даною статтею настає у разі керування транспортним засобом особами в стані алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння, а так само у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Відповідно до п. 2.5 ПДД України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Так, факт вчинення адміністративного правопорушення та винність ОСОБА_1 у його вчиненні підтверджується даними з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 109996 від 09.08.2024, згідно якого 09.08.2024 о 22:05 год. в м. Кривому Розі, Тернівському районі, по вул. Мірошниченка, біля буд. 16, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом ВАЗ 2105, днз НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився за допомогою газоаналізатору «Драгер» Alcotest. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку у медичному закладі КП "КБПД" ДОР, відмовився. Правопорушення зафіксоване на нагрудний відеореєстратор моторола 475465, 475355. Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив пункт 2.5 ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.
Направленням на огляд водія транспортного засобу ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Рапортом працівника поліції, у якому зазначені фактичні обставини по справі.
Актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, у якому зазначено результат огляду на стан сп`яніння позитивний 1,85‰. З результатом ОСОБА_1 не згоден.
Роздруківкою результату огляду на стан сп`яніння №1475 від 09.08.2024 в 22:20 год. проведений газоаналізатором Драгер Alcotest 6820, який позитивний, а саме 1,85‰.
Довідкою згідно якої ОСОБА_1 отримував посвідчення водія на право керування транспортними засобами.
Носієм інформації на якому наявні записи відеофіксації скоєння правопорушення ОСОБА_1 .
Доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції права сторони захисту на ознайомлення з матеріалами справи, не приймаються до уваги апеляційним судом, оскільки суд першої інстанції аргументовано надав свою відповідь, щодо цього питання. 
Також апеляційний суд зазначає, що під час апеляційного розгляду клопотань про ознайомлення з матеріалами справи, у суді апеляційної інстанції, не надходило.
Доводи апеляційної скарги, що рапорт поліцейського, не може вважатися об`єктивними доказами, оскільки поліцейські є зацікавленими особами, є безпідставними. Оскільки його зміст з точки зору належності та допустимості оцінюється судом, виходячи із сукупності усіх наданих доказів.

Також не знайшли свого підтвердження і доводи апеляційної скарги, що наявний відеозапис з нагрудної камери поліції не можна визнати доказом вчинення адміністративного правопорушення, оскільки він є не безперервним, не містить ключових моментів зупинки, роз`яснення прав, свідків тощо. Що відсутній оригінал запису та підтвердження, що він зроблений технічним засобом, що використовується поліцією. Доводи є необґрунтованими, оскільки відеозапис містить події правопорушення та весь хід спілкування ОСОБА_1 з працівниками поліції.
Працівниками поліції дотримано вимог п. 3.5 розділу III Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відео реєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 03.02.2016 р. № 100, яким визначено, що після активації нагрудної відеокамери (відео реєстратора) все спілкування повинно бути записане безперервно.
Також у апеляційного суду не виникає сумнівів щодо достовірності наявних відеозаписів у матеріалах справи або про їх монтаж, або підробку, апелянтами не надано доказів про протилежне.
Відеозаписи як докази отримані в порядку, визначеному законом, зокрема ст.40 Закону України «Про Національну поліцію», ст.251 КУпАП, відповідно до вимог яких, доказом є показання технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, а їх зміст з точки зору належності та допустимості оцінюється судом, виходячи із сукупності усіх наданих доказів.
Долучений до матеріалів справи відеозапис надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку осіб, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення, отриманий у встановленому законом порядку і здійснений працівниками поліції за допомогою наявних у них технічних засобів, тому є належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення і жодних сумнівів своєї достовірності у суду апеляційної інстанції не викликає.
Доводи апеляційної скарги, що поліцейські не мали обґрунтованих підстав вважати водія п`яним, що робить акт огляду на стан сп`яніння необ`єктивним і не підкріпленим свідченнями, є безпідставними, оскільки право поліцейського виявляти водіїв із ознаками алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів унормовано Законами України «Про Національну поліцію», «;Про дорожній рух»,постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103 «Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735 «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».
На підставі викладеного апеляційний суд зазначає, що ознаки сп`яніння встановлює поліцейський під час спілкування з водієм, та наявність таких ознак на думку поліцейського саме і є підставою для пропонування огляду на стан сп`яніння.
Згідно матеріалів справи у водія ОСОБА_1 працівниками поліції були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя. ОСОБА_1 сам повідомив працівникам поліції, що напередодні вживав спиртні напої. Також на законну вимогу працівників поліції, ОСОБА_1 добровільно пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатору «Драгер» Alcotest на місці зупинки транспортного засобу, результат огляду був позитивний 1,85‰, ОСОБА_1 з результатом огляду не погодився.
Вказані ознаки алкогольного сп`яніння прямо передбачені інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» від 11 листопада 2015 року.
Апеляційний суд не вбачає порушення поліцейськими порядку огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 та вимоги ст.266 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги, що суд не перевірив законність використання газоаналізатора Drager Alcotest 6820, зокрема наявність сертифікату та свідоцтва про повірку, не заслуговують на увагу, оскільки ОСОБА_1 з результатом огляду не погодився, на вимогу працівника поліції, від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку у медичному закладі КП "КБПД" ДОР, відмовився.
Доводи апеляційної скарги, що поліція частково роз`яснила ОСОБА_1 права і не запропонувала адвоката, є безпідставними, оскільки згідно матеріалів справи ОСОБА_1 роз`яснені його права та обов`язки. 
Доводи сторони захисту у своїй сукупності зводяться до особистого тлумачення законодавства та не свідчать про порушення працівниками поліції вимог закону, які б слугували підставою для визнання протоколу про адміністративне правопорушення та долучені до нього докази неналежними та недопустимими.
Апеляційний суд зазначає, що відповідно до частини 1 статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право користуватися юридичною допомогою адвоката при розгляді справи.
Складання протоколу, оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та не є розглядом справи відповідно до положень статей 221, 279 КУпАП. Відповідно, нормами статті 268 КУпАП не передбачено обов`язкової участі адвоката при складанні протоколу про адміністративне правопорушення.
ОСОБА_1 скористався своїм правом на захист уклавши угоду з захисником Скоробогатько В.Ю. який представляв його інтереси у суді та надавав правову допомогу.

Суд апеляційної інстанції встановив, що 09.08.2024 о 22:05 год. в м. Кривому Розі, Тернівському районі, по вул. Мірошниченка, біля буд. 16, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом ВАЗ 2105, днз НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився за допомогою газоаналізатору «Драгер» Alcotest, результат огляду позитивний 1,85‰, ОСОБА_1 з результатом огляду не погодився. На вимогу працівника поліції, від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку у медичному закладі КП "КБПД" ДОР, відмовився. Правопорушення зафіксоване на нагрудний відеореєстратор. Від керування транспортного засобу відсторонений. Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив пункт 2.5 ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.
Досліджені судом у сукупності докази підтверджують винність ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Суд при накладенні адміністративного стягнення враховує особу ОСОБА_1 , при цьому не встановлені обставини, які пом`якшують або обтяжують його відповідальність.
З метою виховання особи, запобігання нових проступків, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_1 адміністративне стягнення передбачене санкцією частини 1 статті 130 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
На підставі положень статті 40-1 КУпАП, з ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі, встановленому пунктом 5 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» в сумі 605 гривень 60 копійок.
На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Скоробогатько В.Ю. задовольнити частково.
Постанову судді Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25.09.2024 року, у справі про адміністративні правопорушення передбачених ч.1 ст.130 КУпАП, щодо ОСОБА_1 скасувати.
Прийняти нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого за ч.1 ст.130 КУпАП, та притягнути його до адміністративної відповідальності із застосуванням адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому вираженні становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Стягнути з ОСОБА_1 до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір у розмірі 605 гривень 60 копійок.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя