Справа № 127/26375/24
Провадження № 22-ц/801/140/2025
Категорія: 41
Головуючий у суді 1-ї інстанції Іщук Т. П.
Доповідач:Копаничук С. Г.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2025 року	Справа № 127/26375/24	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого: Копаничук С.Г. (суддя - доповідач),
суддів Медвецького С. К., Рибчинського В.П., 
з участю секретаря судового засідання: Кашпрук М. Г.,
позивач – Акціонерне товариство «Таксомбанк»,
відповідач – ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 18 жовтня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Іщук Т. П., у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и в:

У серпні 2024 року АТ «Таскомбанк» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Зазначало, що 21.10.2022 ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» ( далі - ТОВ «ФК «ЦФР» ) з ОСОБА_1 укладено кредитний договір №3435947338,за умовами якого останньому надано кредит у розмірі 147777 грн на 60 місяців зі сплатою 0,01% річних від суми боргу та 2,49% щомісячних процентів від суми кредиту. Кредит надається безготівковим шляхом, протягом 3 (трьох) банківських днів від дня укладення договору. 24.10.2022 права вимоги ТОВ «ФК «ЦФР» за цим кредитним договором відступлено АТ «Таскомбанк» на підставі договору про відступлення права вимоги №01/09/21 від 01 вересня 2021 року. Згідно умов цього договору та витягу з Реєстру прав вимоги до нього ,позивач є новим кредитором ОСОБА_1 за вищенаведеним кредитним договором з усіма наступними додатками та змінами. Позивач надав кредит ,а відповідач в порушення умов договору свої зобов`язання з погашення кредиту належним чином не виконував, кредит та відсотки за ним не повертає, тому просить стягнути із відповідача суму заборгованість за кредитним договором ,що станом на 30 липня 2024 року складає суму 188 082,43 грн, з яких: 123 366,94 грн - заборгованість за тілом кредиту, 13,29 грн - заборгованість за річними процентами, 64702,20 грн - заборгованість за щомісячними процентами.
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 18 жовтня 2024 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Таскомбанк» заборгованість за кредитним договором №3435947338 від 21 жовтня 2022 року в сумі 188 082, 43 грн, а також 2422, 40 грн судового збору.
У апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить зазначене рішення суду скасувати через порушення судом норм матеріального і процесуального права, ,а у справі ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. Зазначає, що суд безпідставно дійшов висновку про доведеність позовних вимог ; не врахував те, що у позивача не виникнуло право вимоги до нього за цим кредитним договором, оскільки на час укладення 01.09.2021 договору факторингу між ТОВ «ФК «ЦФР» та АТ «Таскомбанк» кредитний договір №3435947338 ще не був укладений та жодних боргових зобов`язань за ним ОСОБА_1 перед ТОВ «ФК «ЦФР» не мав ,а тому вони і не могли передаватися. 
У відзиві на апеляційну скаргу АТ «Таскомбанк» зазначає що рішення суду є законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги – безпідставними. 
Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Задовольняючи позовні вимоги позивача, суд виходив з їх доведеності ,а саме з того, що невиконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором привело до існування заборгованості у вказаному у позові розмірі ,яка ОСОБА_1 не погашена, що порушує права позивача, який набув права вимоги за цим договором на підставі договору факторингу ,а тому заборгованість підлягає стягненню з відповідача в примусовому порядку. 
Однак, колегія суддів із вказаним висновком погодитись не може, виходячи з наступного.
Апеляційним судом встановлено, що 01 вересня 2021 року між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та АТ «Таскомбанк» укладено договір про відступлення прав вимоги №01/09/21, відповідно до якого ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» передає новому кредитору (АТ «Таскомбанк») права вимоги до позичальників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та договорами забезпечення до них та сплачує первісному кредитору грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору та в строки встановлені цим договором.
Сторони погодили, що первісний кредитор має право щоденно передавати новому кредитору права вимоги, а новий кредитор зобов`язаний набувати такі права вимоги шляхом підписання відповідних реєстрів прав вимоги із зазначенням ціни договору та розміру заборгованості позичальника (п.2.2 договору).
Відповідно до п.3.4 цього договору право вимоги переходить до нового кредитора з моменту підписання сторонами відповідного реєстру права вимоги та зарахуванням коштів у розмірі ціни договору на рахунок первісного кредитора ,після чого новий кредитор стає новим кредитором по відношенню до позичальників стосовно їхньої заборгованості за кредитним договором.
21 жовтня 2022 року між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та  ОСОБА_1  в електронній формі було  укладено кредитний договір №3435947338, за умовами якого останньому надано кредит у розмірі 147777 грн на 60 місяців зі сплатою 0,01% річних від суми боргу та 2,49% щомісячних процентів від суми кредиту. Кредит надається безготівковим шляхом, протягом 3 (трьох) банківських днів від дня укладення договору. Згідно п.1.3 договору позичальник зобов`язувався сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту згідно графіка. Пунктом 1.4 договору визначено, що підписавши цей договір, позичальник доручає кредитодавцю сплатити за рахунок отриманого кредиту кошти в рахунок погашення його заборгованості по кредитному договору від 25 березня 2021 року. Тобто, сторони договору узгодили всі істотні умови надання кредиту, сплати відсотків та повернення таких коштів позичальником банку. 
24 жовтня 2022 року ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та АТ «Таскомбанк» підписали реєстр прав вимоги, який містить інформацію щодо кредитного договору №3435947338 від 21 жовтня 2022 року, укладеного з ОСОБА_1 із зазначенням суми заборгованості та ціни договору. В цілому ціна договору за цим реєстром становить 1 552 748, 46 грн. 
Як вбачається з наданого позивачем розрахунку, заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором станом на 02 травня 2024 року складає : 101 826, 75 грн – основного боргу, 1,20 грн - строкової заборгованості за відсотками, 21 450,19 грн – простроченого боргу, 8,80 грн – простроченої заборгованості за процентами, 52 905, 67 грн – прострочених щомісячних процентів та 3679, 65 грн – строкових щомісячних процентів.
Згідно ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1ст.1048 ЦК України).
У кредитному договорі №3435947338 від 21 жовтня 2022 року сторони передбачили, що кредит надається безготівковим шляхом або готівкою протягом трьох днів від дня укладення договору. 
У матеріалах справи відсутні докази видачі ОСОБА_1 кредитних коштів у визначеній договором сумі - 147 777 грн безготівковим шляхом або готівкою.
У платіжній інструкції №1269903907 від 21 жовтня 2022 року вказано, що кошти в сумі 140 740 грн перераховані в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за іншим кредитним договором від 25 березня 2021 року. Підставою такого перерахування зазначена заява ОСОБА_1 , однак матеріали справи такої заяви не містять. 
Крім того, згідно положень ст. ст. 512, 514 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, у тому числі, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). При цьому, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
За договором факторингу(фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч. 1 ст.1077 ЦК України).
Згідно ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, однак це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності, тоді як передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді висновку про неукладеність відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24 квітня 2018 року у справі № 914/868/17, від 18 жовтня 2018 року у справі №910/11965/16.
Крім того, Верховний Суд у постанові від 2 листопада 2021 року у справі № 905/306/17 дійшов висновку про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія, як заінтересована сторона, повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, що засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.
З матеріалів справи вбачається, що 01 вересня 2021 року між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та АТ «Таскомбанк» укладено договір про відступлення прав вимоги №01/09/21, відповідно до якого ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» передає новому кредитору (АТ «Таскомбанк») права вимоги до позичальників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та договорами забезпечення до них та сплачує первісному кредитору грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору та в строки встановлені цим договором.
21 жовтня 2022 року, тобто вже після укладення зазначеного договору відступлення  права  вимоги, між ТОВ «ФК «ЦФР» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №3435947338.
Оскільки кредитний договір між ТОВ «ФК «ЦФР» та ОСОБА_1 був укладений 21 жовтня 2022 року, тобто, більш ніж через рік після укладення 01 вересня 2021 року договору відступлення права вимоги між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та АТ «Таскомбанк», неконкретизовані вимоги за ним не могли придбаватись у 2021 році.
Заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором у конкретному розмірі ,тобто і право вимоги до нього, виникло у ТОВ «ФК «ЦФР» уже після укладення ним договору про відступлення прав вимоги і ще не існувало на момент його укладення 01 вересня 2021 року. 
З копії договору про відступлення права вимоги вбачається, що наявне право вимоги переходить від первісного до нового кредитора з моменту підписання ними відповідного реєстру прав вимоги та зарахування коштів у розмірі ціни договору на рахунок первісного кредитора. Ціна договору вказується у реєстрі права вимоги.
Доказів перерахування АТ «Таскомбанк» на рахунок ТОВ «ФК «ЦФР» коштів за відступлення права вимоги саме за кредитним договором, укладеним з ОСОБА_1 , матеріали справи не містять. 
Крім цього, майбутня вимога на момент укладення договору факторингу мала би бути визначеною, тоді як жодної визначеної вимоги у ТОВ «ФК «ЦФР» до ОСОБА_1 на момент укладення договору відступлення права вимоги від 01 вересня 2021 року не існувало і не могло існувати , так як сторони не могли об`єктивно передбачити укладення 21 жовтня 2022 року ТОВ «ФК «ЦФР» кредитного договору з ОСОБА_2 та виникнення заборгованості у визначеній сумі .
Лише 24 жовтня 2022 року на підставі договору відступлення права вимоги від 01 вересня 2021 року ТОВ «ФК «ЦФР» передало новому кредитору АТ «Таскомбанк» права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, однак право вимоги за кредитним договором з ОСОБА_1 в даний пакет не могло входити ,тим паче при відсутності доказів його оплати позивачем.
Таким чином, позивач АТ «Таскомбанк» належними, допустимими ,достовірними і достатніми доказами не довів переходу до нього права вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № №3435947338 від 21 жовтня 2022 року на підставі договору відступлення права вимоги від 01 вересня 2021 року, укладеного задовго до укладення кредитного договору та без визначеної майбутньої вимоги .
Доводи товариства у відзиві на апеляційну скаргу щодо презумпції правомірності правочину не заслуговують на увагу, адже передача за правочином невизначених вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину.
Суд не врахував, що позивач АТ «Таскомбанк» не надав достовірних і достатніх доказів переходу від первісного до нього, як до нового кредитора, на кожному етапі такої передачі права вимоги за кредитним договором від 21 вересня 2022 року, укладеним ТОВ «ФК «ЦФР» з ОСОБА_1 , а тому дійшов помилкового висновку про доведеність позивачем набуття права вимоги та стягнення на користь останнього заборгованості з відповідача в сумі 188 082, 43 грн.
Згідно п. 2 ч.1 ст. 374 ЦПК України, апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати судове рішення та ухвалити нове. 
Підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (частина 1 статті 376 ЦПК України).
Враховуючи невірну оцінку судом наявних у справі доказів, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими та встановленою невідповідністю висновків суду дійсним обставинам справи, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового - про відмову в задоволенні позову.
Відмова в задоволення позову щодо позивача не порушує права первісного кредитора ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» , так як не позбавляє останнього права вимоги до відповідача ОСОБА_1 . 
Оцінюючи викладене ,апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги обґрунтованими, а рішення суду першої інстанції таким, що підлягає скасуванню з постановленням нового - про відмову задоволенні позову.
Відповідно  до  ч. ч.  1, 2   ст.  141  ЦПК  України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.   Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:   у разі задоволення позову - на відповідача;   у разі відмови в позові - на позивача.
Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки апеляційним судом апеляційну скаргу відповідача задоволено, рішення суду скасовано і ухвалено нове про відмову у позові ,з позивача на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 3633,6 грн судового збору за подання апеляційної скарги та 8000 грн витрат на правничу допомогу. 
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -
постановив:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 18 жовтня 2024 року скасувати.
У задоволенні позову Акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.
Стягнути з Акціонерного товариства «Таскомбанк» на користь  ОСОБА_1  3633,6 грн судового збору за подання апеляційної скарги та 8000 грн витрат на правничу допомогу. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий                                                         С. Г. Копаничук 
судді:                                                                   С. К. Медвецький
                                                                          В. П. Рибчинський