СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2024 року                                         м. Харків                        Справа № 913/330/24  

          Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Лакіза В.В., суддя Здоровко Л.М. , суддя  Мартюхіна Н.О.,

розглянувши у приміщенні Східного апеляційного господарського суду в порядку письмового провадження без виклику сторін апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Михайленка Павла Сергійовича (вх.№2235 Х/2)
на рішення Господарського суду Луганської області від 29.08.2024 (повний текст складено 29.08.2024, суддя Лісовицький Є.А.)
у справі №913/330/24
за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку "ПриватБанк", м. Київ,
до відповідача фізичної особи-підприємця Михайленко Павла Сергійовича, м.Новодружеськ, Сєвєродонецький район Луганської області,
про стягнення 143 804,14 грн,

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" (далі – АТ КБ "ПриватБанк") через систему "Електронний суд" звернулось до Господарського суду Луганської області з позовом до фізичної особи-підприємця Михайленко Павла Сергійовича (далі - ФОП Михайленко П.С.) про стягнення заборгованості за договором б/н від 28.01.2022 в сумі 143804,14 грн, з яких: 122504,55 грн – заборгованість за кредитом, 21299,59 грн - заборгованість за відсотками у вигляді щомісячної комісії.
Рішенням Господарського суду Луганської області від 29.08.2024 у справі №913/330/24 позов задоволено повністю; стягнуто з фізичної особи-підприємця Михайленка Павла Сергійовича ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" (01001, місто Київ, вулиця Грушевського, будинок 1Д, код ЄДРПОУ 14360570) заборгованість за кредитом в сумі 122504,55 грн, заборгованість за процентами в сумі 21299,59 грн, судовий збір в сумі 2422,40 грн.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, фізична особа-підприємець Михайленко П.С. звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Господарського суду Луганської області від 29.08.2024 у справі №913/330/24 та направити справу на розгляд за встановленою підсудністю до Господарського суду Чернівецької області; вийти за межі вимог апеляційної скарги, якщо суд вбачає в цьому необхідність для повного захисту порушених прав; апеляційну скаргу розглянути без участі скаржника; всю поштову кореспонденцію направляти на адресу відповідача: 01054, м.Київ, вул. Пирогова, буд.5А, оф. 12 (ЮК ГУДВІЛЛ).
В обґрунтування заявлених апеляційних вимог вказує про таке:
- надана до матеріалів справи виписка з особового рахунка клієнта не дає підстав для однозначного висновку про видачу відповідачу кредитних коштів, а наявність договору кредитування не підтверджує користування кредитними коштами;
- судом першої інстанції не встановлено належним чином місцезнаходження відповідача, що позбавило останнього можливості бути обізнаним щодо розгляду справи, заявити про непідсудність даної справи Господарському суду Луганської області, надати відзив, клопотання у справі тощо;
- з огляду на те, що відповідач фактично знаходиться у м. Чернівці, судом першої інстанції порушено правила територіальної підсудності справи, що у відповідності до ч. 1 ст. 279 Господарського процесуального кодексу України (далі – ГПК України) є обов`язковою підставою для скасування рішення суду 1-ї інстанції по суті спору.
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.09.2024 апеляційна скарга у справі № 913/330/24 передана на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Лакіза В.В., суддя Здоровко Л.М., суддя Мартюхіна Н.О.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 30.09.2024 апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Михайленка П.С. на рішення Господарського суду Луганської області від 29.08.2024 залишено без руху, з тієї підстави, що апелянтом до апеляційної скарги не додані докази сплати судового збору у розмірі 4 542,00 грн та відсутні докази направлення копії апеляційної скарги позивачу у справі в порядку, визначеному ч. 7 ст. 42 ГПК України.
16.10.2024, згідно даних на поштовому конверті, апелянт надіслав докази сплати судового збору у розмірі визначеному ухвалою апеляційного господарського суду від 30.09.2024, а також надав суду поштову квитанцію та опис вкладення у цінний лист (про направлення копії апеляційної скарги з додатком позивачу).
Згідно з ч. 1 ст. 247 ГПК України у порядку спрощеного провадження розглядаються малозначні справи.
Частиною 13 ст. 8 ГПК України визначено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 12 ГПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Частиною 1 ст. 270 ГПК України встановлено, що в суді апеляційної інстанції справи переглядаються в порядку спрощеного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.
Частиною 10 ст. 270 ГПК України встановлено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
При розгляді цієї справи колегія суддів враховує, що предметом позову у цій справі є вимоги про стягнення суми, меншої ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто вказана справа відноситься до малозначних справ в розумінні ГПК України, і розглядає справу без виклику учасників справи.
Після усунення скаржником недоліків апеляційної скарги, ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 28.10.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця Михайленка Павла Сергійовича на рішення Господарського суду Луганської області від 29.08.2024 у справі №913/330/24; визначено здійснити розгляд апеляційної скарги фізичної особи-підприємця Михайленка Павла Сергійовича на рішення Господарського суду Луганської області від 29.08.2024 у справі №913/330/24 у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи; витребувано у Господарському суду Луганської області матеріали справи №913/330/24.
31.10.2024 матеріали справи № 913/330/24 надійшли до Східного апеляційного господарського суду.
25.10.2024 Акціонерним товариством Комерційним банком "Приватбанк" подано відзив на апеляційну скаргу (вх.№ 13678), в якому просить апеляційну скаргу ФОП Михайленка Павла Сергійовича на рішення Господарського суду Луганської області від 29.08.2024 у справі № 913/330/24 залишити без задоволення; судові витрати стягнути з відповідача. 
Ухвала суду про відкриття апеляційного провадження була направлена позивачу через підсистему Електронний суд до кабінету користувача і доставлена – 29.10.2024.
Фізична особа-підприємець Михайленко П.В. не має зареєстрованого електронного кабінету.
Ухвала про відкриття провадження у справі направлена ФОП Михайленко П.В. засобами поштового зв`язку на адресу, визначену скаржником в апеляційній скарзі. Відповідне поштове відправлення було повернуто на адресу суду з довідкою АТ "Укрпошта" про причини повернення "за закінченням терміну зберігання". 
Відповідно до частин 2, 7   статті 120 ГПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.
У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.
Згідно з пунктом 5 частини 6 статті 242 ГПК України   днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
За приписами частини 1 ст. 43 ГПК України   учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
У рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини зробив, зокрема, висновок про те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Передбачене ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод   право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S. A. v. Spain") від 07.07.1989).
Таким чином, у ході апеляційного розгляду даної справи Східним апеляційним господарським судом, у відповідності до п.4 ч.5 ст.13 ГПК України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строку, встановленого ч. 1 ст. 273 ГПК України.
Відповідно до ч.1 ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. За приписами ч.2 цієї норми, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
В ході розгляду даної справи судом апеляційної інстанції було в повному обсязі досліджено письмові докази у справі, пояснення, викладені в заявах по суті справи в суді першої інстанції - у відповідності до приписів ч.1 ст.210 ГПК України, а також з урахуванням положень ч.2 цієї норми, якою встановлено, що докази, які не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення. 
Дослідивши матеріали справи, господарський суд встановив наступне.
28.01.2022 Фізичною особою-підприємцем Михайленко П.С. (далі – клієнт, відповідач) через систему інтернет-клієнт-банкінгу було підписано із використанням кваліфікованого електронного підпису Заяву про приєднання до Умов та правил надання послуги "КУБ" (далі - Заява), згідно якої на підставі ст. 634 Цивільного кодексу України клієнт приєднується до розділу "1.1. Загальні положення" та підрозділу "3.2.2. Умови та правила надання послуги "КУБ" Умов та Правил надання банківських послуг (далі – Умови), що розміщені на сайті АТ КБ "ПриватБанк" pb.ua на дату укладення договору. Ця Заява і Умови разом складають кредитний договір між банком та клієнтом.
Згідно з п. 1.1. заяви банк за наявності вільних грошових коштів зобов`язується надати клієнту строковий кредит для фінансування поточної діяльності клієнта та/або для придбання основних засобів в обмін на зобов`язання клієнта з повернення кредиту, сплати процентів та ін. винагород в обумовлені цим договором терміни. 
Відповідно до п. 1.2. заяви розмір кредиту: 150000 (сто п`ятдесят тисяч) грн. 
Згідно з п. 1.3. заяви строк кредиту: 12 місяців з дати видачі кредитних коштів. 
За умовами п. 1.4. заяви у період з дати підписання заяви процентна ставка за користування кредитом перші 6 місяців дії кредиту становить 1,4% в місяць від початкового розміру кредиту, починаючи з 7-го місяця користування кредитом – 1,2% в місяць від початкового розміру кредиту (в т.ч. при достроковому погашенні кредиту). 
Згідно з п. 1.5. заяви проценти за користування кредитом у разі виникнення простроенних зобов`язань за кредитним договором: 4% в місяць від суми простроченої заборгованості. 
У п. 1.6. заяви передбачено порядок погашення заборгованості за кредитом: щомісяця рівними частинами до календарного числа місяця, в яке було надано кредит, включно із цим числом; погашення процентів щомісяця до календарного числа місяця, в яке було надано кредит, включно із цим числом. 
Порядок дострокового погашення кредиту: якщо в звітному місяці дата дострокового погашення кредиту передує даті сплати щомісячного платежу, клієнт сплачує залишок заборгованості та проценти поточного періоду в повному розмірі; якщо дата дострокового погашення слідує за датою погашення щомісячного платежу, клієнт також оплачує залишок заборгованості та проценти поточного періоду в повному розмірі. 
Сторони узгодили, що графік погашення кредиту (Додаток 1 до цієї Заяви) є невід`ємною частиною договору. 
Відповідно до п. 1.7. заяви сторони узгодили, що в разі: 
- порушення строку повернення кредиту, визначеного п.1.3. цієї заяви, починаючи з дня, що є наступним за днем спливу строку, 
- настання обставин, передбачених п. 3.2.2.3.1.3. Умов, починаючи з дня, що є наступним за днем спливу строку повернення кредиту, визначеного у повідомленні банку, 
- настання обставин, передбачених п. 3.2.2.6.2., п. 3.2.2.6.6. Умов, починаючи з дня, що є наступним за днем спливу строку повернення кредиту. 
Клієнт зобов`язується сплатити на користь банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України встановлюються за домовленістю сторін у розмірі 4% в місяць від простроченої суми заборгованості.
Пунктом 3.2.2.1. Умов та правил надання кредиту "Кредит КУБ" визначено, що банк за наявності вільних грошових коштів зобов`язується надати клієнту строковий "Кредит КУБ" (далі – послуга) для фінансування поточної діяльності клієнта та/або для придбання основних засобів в обмін на зобов`язання клієнта з повернення кредиту, сплати процентів в обумовлені цим договором терміни. Забороняється використання кредитних коштів для погашення кредитів і відсотків або іншої заборгованості за кредитними договорами, виплати дивідендів, надання фінансової допомоги. Істотні умови кредиту (сума кредиту, проценти за користування кредитом, розмір щомісячного платежу, порядок їх сплати) вказуються в Заяві про приєднання до Умов та правил надання послуги "КУБ" (далі - Заява), а також в системі Приват24. 
Клієнт приєднується до послуги шляхом підписання кваліфікованим електронним підписом Заяви в системі Приват24 або у сервісі "Paperless" або іншим шляхом, що прирівнюється до належного способу укладення сторонами кредитного договору. 
Кредит також може надаватись шляхом видачі кредитних коштів з наступним їх перерахуванням на рахунок підприємства-продавця за товари та послуги. 
Якість послуг має відповідати законодавству України, нормативним актам Національного Банку України (далі – НБУ), які регулюють кредитні відносини. 
Згідно з п. 3.2.2.2. Умов розмір кредиту, який може бути наданий в рамках послуги, складає від 50 000 до 1 000 000 грн.
Строк користування кредитом зазначено у заяві про приєднання. Максимальний строк користування кредитом не може перевищувати 12 місяців з дати видачі кредитних коштів (п. 3.2.2.3.1.2. Умов).
Відповідно до п. 3.2.2.3.1.4. Умов сторони узгодили, що виконання клієнтом зобов`язань з погашення кредиту, сплати процентів за його використання, комісійних винагород, неустойки та інших платежів, що підлягають сплаті на користь банку за цим договором може здійснюватися шляхом ініціювання банком дебетового переказу з усіх поточних (карткових) рахунків клієнта в терміни та в межах сум, що підлягають сплаті банку згідно з цим договором в порядку та на умовах визначених п. 3.2.2.6.5. цього договору. 
Остаточним терміном погашення заборгованості за кредитом є дата повернення кредиту.
Згідно зі статтями 212, 651 Цивільного кодексу України при порушенні клієнтом будь-якого із зобов`язань, передбачених цим договором, банк на свій розсуд, починаючи з 91-ого дня порушення будь-якого із зобов`язань, має право змінити умови договору, встановивши інший термін повернення кредиту. При цьому банк направляє клієнту повідомлення із зазначенням дати терміну повернення кредиту (банк здійснює інформування клієнта на свій вибір або письмово, або через встановлені засоби електронного зв`язку банку та клієнта (системи клієнт-банк, інтернет-клієнт-банк, sms-повідомлення або інших)). При непогашенні заборгованості за цим договором у термін, зазначений у повідомленні, вся заборгованість за кредитним договором, починаючи з наступного дня від дати, зазначеної в повідомленні, вважається простроченою. У разі погашення заборгованості в період до закінчення 90 днів (включно) з моменту порушення будь-якого із зобов`язань, терміном повернення кредиту є дата останнього платежу.
Згідно з п. 3.2.2.3.2. Умов за користування послугою клієнт сплачує щомісячно на протязі всього терміну кредиту проценти за користування кредитом в розмірі та згідно графіку, визначених в заяві та тарифах. При несплаті процентів у строк, визначений графіком, вони вважаються простроченими (крім випадків розірвання договору згідно з п. 3.2.2.6.2.).
У разі виникнення прострочених зобов`язань за кредитним договором клієнт сплачує банку проценти за користування кредитом у розмірі, встановленому тарифами (п. 3.2.2.3.3. Умов).
Клієнт зобов`язується: використовувати кредит на цілі, зазначені в п. 3.2.2.1 (п. 3.2.2.5.1. Умов); оплатити щомісячні проценти за користування кредитом згідно з п. 3.2.2.3.2. (п. 3.2.2.5.2. Умов); повернути кредит та здійснити інші платежі, передбачені договором, у терміни і в сумах, як встановлено в п.п. 3.2.2.3.1., 3.2.2.3.2., 3.2.2.5.14., 3.2.2.6.2., а також зазначені в Заяві, шляхом розміщення необхідних для планового погашення внеску коштів на своєму поточному рахунку (п. 3.2.2.5.3. Умов); сплатити банку проценти згідно з п.п. 3.2.2.3.1., 3.2.2.3.2  (п. 3.2.2.5.5. Умов). 
Пунктом 3.2.2.9.1. Умов визначено, що за користування кредитом у період з дати списання коштів з позикового рахунку до дат погашення кредиту згідно з п.п. 3.2.2.1., 3.2.2.3. цього договору клієнт сплачує проценти в розмірі, зазначеному в п. 3.2.2.3.2. 
Нарахування процентів здійснюється щодня, при цьому проценти розраховуються на початковий розмір кредиту за фактичну кількість днів користування кредитними ресурсами, виходячи з 360 днів у році. День повернення кредиту в часовий інтервал нарахування процентів не враховується (п. 3.2.2.9.2. Умов). 
Сплата процентів за користування кредитом здійснюється в дати платежів, зазначені у заяві (п. 3.2.2.3.1). Якщо повне погашення кредиту здійснюється в дату, що відрізняється від зазначеної в цьому пункті, то останньою датою погашення процентів, розрахованої від попередньої дати погашення по день фактичного повного погашення кредиту, є дата фактичного погашення кредиту (п. 3.2.2.9.3. Умов). 
У разі, якщо дата погашення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, винагороди, неустойки за цим договором припадає на вихідний або святковий день, зазначені платежі повинні бути здійснені в банківський день, що передує вихідному або святковому дню. Банківський день – день, у який банківські установи України відкриті для проведення операцій з переказу грошових коштів із використанням каналів взаємодії з НБУ (п. 3.2.2.9.4. Умов).
Згідно з п. 3.2.2.9.5. Умов погашення кредиту, сплата процентів за цим договором здійснюються у валюті кредиту. Погашення неустойки за цим договором здійснюються у гривні відповідно до умов цього договору. 
Відповідно до п. 3.2.2.9.6. Умов зобов`язання за цим договором виконуються в такій послідовності: кошти, отримані від клієнта, а також від інших уповноважених органів/осіб, для погашення заборгованості за цим договором, перш за все спрямовуються для відшкодування витрат / збитків банку згідно з п.п. 3.2.2.5.14 цього договору, далі для погашення неустойки згідно з підрозділом 3.2.2.10. цього договору, далі - процентів згідно з п. 3.2.2.3.4. цього договору, далі – прострочених процентів згідно з п. 3.2.2.3.3. цього договору, далі – простроченого кредиту, далі – процентів, далі – кредиту. Остаточне погашення заборгованості за цим договором проводиться не пізніше дати, зазначеної в п. 3.2.2.9.3. цього договору. У разі несплати процентів у відповідні дати сплати, визначені в цьому договорі, вони вважаються простроченими. У разі розрахунку витрат банку згідно з п.п.3.2.2.5.14. цього договору за згодою сторін можлива зміна термінів погашення кредиту. 
Пунктом 3.2.2.9.7. Умов визначено, що розрахунок і нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у терміни, вказані в заяві, кожного місяця, на наступний день після дня отримання клієнтом кредиту або дня погашення чергової частини боргу і проводиться до повного погашення заборгованості за кредитом на первісну суму кредиту.
Договір є чинним з моменту підписання клієнтом заяви про приєднання. Строк дії договору встановлюється з дня його укладання і до повного виконання сторонами зобов`язань за договором (п. 3.2.2.11. Умов).
На виконання умов кредитного договору б/н 28.01.2022 позивачем було перераховано на поточний рахунок відповідача кредитні кошти в розмірі 150 000,00 грн, що підтверджується банківською випискою по рахунку відповідача з 28.01.2022 по 25.06.2024.
Позивач зазначає, що відповідач порушив свої зобов`язання за кредитним договором, не повернув кредитні кошти у передбачений договором термін та не сплатив в повному обсязі проценти у вигляді щомісячної комісії. Станом на 21.06.2024 заборгованість відповідача за кредитним договором б/н від 28.01.2022 складає 143804,14 грн, з яких: 122504,55 грн - заборгованість за наданим кредитом; 21299,59 грн - заборгованість за відсотками у вигляді щомісячної комісії. 
З огляду на вказані обставини, позивач звернувся до суду з даним позовом.
29.08.2024 прийнято оскаржуване рішення суду.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд зазначає наступне.
Згідно з статтею 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.
Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
За визначенням частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно із статтею 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
За приписами статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Частиною 1 ст.634 ЦК України встановлено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі (п.5 ч.1 ст.3 Закону України "Про електронну комерцію").
Електронна форма представлення інформації - спосіб документування інформації, що означає створення, запис, передачу або збереження інформації у цифровій чи іншій нематеріальній формі за допомогою електронних, магнітних, електромагнітних, оптичних або інших засобів, здатних до відтворення, передачі чи зберігання інформації. Електронною формою представлення інформації вважається документування інформації, що дає змогу її відтворювати у візуальній формі, придатній для сприйняття людиною (п.3 ч.1 ст.3 Закону України "Про електронну комерцію").
Статтею 7 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" (в редакції станом на дату підписання відповідачем заяви про приєднання до Умов та правил надання послуг "КУБ") оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги".
Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму (ст.8 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг").
Згідно з ч.2 ст.639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
З поданих документів вбачається, що підписання 28.01.2022 відповідачем у статусі фізичної особи-підприємця електронним цифровим підписом заявки про приєднання до Умов та правил надання послуг "КУБ", що розміщена на офіційному сайті АТ КБ "Приватбанк" (банк, позивач) у мережі Інтернет за адресою https://privatbank.ua/terms, яка становить кредитний договір між банком та клієнтом, є належним та допустимим доказом в підтвердження виникнення між сторонами взаємних прав та обов`язків.
Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (стаття 1046 ЦК України).
Згідно з частиною 1   статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно з частинами 1 та 3 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.
З матеріалів справи видно, що доводи апеляційної скарги зводяться до заперечення факту отримання коштів. З цього приводу судова колегія зазначає таке.
В постанові Верховного Суду від 30.01.2018 у справі №913/330/24 вказано, що відповідно до змісту частини 1 ст.1050 ЦК України з урахуванням ст.ст.526, 527, 530 ЦК України банк має довести надання позичальникові грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором.
Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". Згідно вказаної норми закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо-безпосередньо, після її закінчення.
Відповідно до ч. 1 ст. 68 Закону України "Про банки і банківську діяльність" банки зобов`язані вести бухгалтерський облік та складати фінансову звітність відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та міжнародних стандартів фінансової звітності.
Відповідно до ч. 1 ст. 41 Закону України "Про Національний банк України" Національний банк встановлює для банків обов`язкові правила ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності, що відповідають вимогам законів України та міжнародним стандартам фінансової звітності.
Частиною 2 ст. 68 Закону України "Про банки і банківську діяльність" визначено, що бухгалтерський облік має забезпечувати своєчасне та повне відображення всіх банківських операцій та надання користувачам достовірної інформації про стан активів і зобов`язань, результати фінансової діяльності та їх зміни.
Згідно із ч. 3 ст. 69 Закону України "Про банки і банківську діяльність" Національний банк України встановлює для банків, банківських груп: перелік, форми звітності або вимоги до форм, перелік показників та порядок їх формування, періодичність та строки подання звітності, порядок подання та оприлюднення фінансової звітності (річної фінансової звітності, річної консолідованої фінансової звітності, проміжної фінансової звітності, консолідованої проміжної фінансової звітності), консолідованої та субконсолідованої звітності.
Отже, для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. 
Перелік первинних документів, які складаються банками залежно від виду операції, та їх обов`язкові реквізити, визначений Положенням про організацію бухгалтерського обліку в банках України (заголовок викладено в такій редакції на підставі постанови Правління Національного банку України від 26.09.2022 № 209), затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 № 75 (далі - Положення № 75).
За підпунктом 14 п. 1 Положення № 75 первинний документ - документ, який містить відомості про операцію.
Первинні документи в паперовій/електронній формі повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; найменування клієнта/банку, прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності) фізичної особи, який/яка склав/склала документ/від імені якого/якої складений документ; зміст та обсяг операції (підстави для її здійснення) та одиницю її виміру; посади осіб, відповідальних за здійснення операції та правильність її оформлення;особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні операції (п. 51 Положення № 75).
Пунктом 45 Положення № 75 визначено, що первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються в бухгалтерському обліку за умов дотримання вимог законодавства України про електронні документи та електронний документообіг. 
Відповідно до пункту 57 Положення № 75 інформація, що міститься в прийнятих для обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. Регістри синтетичного та аналітичного обліку ведуться на паперових носіях або в електронній формі. Запис у регістрах аналітичного обліку здійснюється лише на підставі відповідного санкціонованого первинного документа (паперового або електронного).
Пунктом 60 Положення № 75 визначено, що клієнтські рахунки та рахунки з обліку внутрішньобанківських операцій є регістрами аналітичного обліку, що вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня. Банк забезпечує ведення синтетичного обліку за допомогою рахунків II, III, IV порядків Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 11 вересня 2017 року за № 89 (зі змінами). Детальна інформація про кожного контрагента та кожну операцію фіксується на рівні аналітичного обліку на аналітичних рахунках. Аналітичні рахунки повинні містити обов`язкові параметри, визначені нормативно-правовими актами Національного банку України. Дані аналітичних рахунків повинні бути тотожними відповідним рахункам синтетичного обліку.(п.60).
Згідно із пунктом 62 Положення № 75 виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
З урахуванням вимог ст.41 Закону України "Про Національний банк України", Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України, затвердженого Постановою правління Національного банку України №75 від 04.07.2018, виписки з особових рахунків клієнтів є регістрами аналітичного обліку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних операцій.
Таким чином, виписка з рахунку особи, яка відповідає зазначеним вимогам та надана відповідно до вимог закону, є документом, який може бути доказом і який суду необхідно оцінити відповідно до вимог процесуального закону при перевірці доводів про реальне виконання кредитного договору. Аналогічна правова позиція викладена, зокрема у постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18, від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16-ц, від 26 травня 2021 року у справі № 204/2972/20, від 13 жовтня 2021 року у справі № 209/3046/20, від 01 червня 2022 року у справі № 175/35/16-ц. 
Надана до матеріалів справи виписка містить в собі обов`язкові реквізити первинного документу, з якого вбачається за можливе ідентифікувати проведену між сторонами господарську операцію щодо надання/отримання кредиту, підтверджує рух коштів по банківському рахунку, тобто вміщує в собі записи про проведені операції, у зв`язку з чим визнається судом належним доказом щодо встановлення заборгованості клієнта (відповідача у справі) за укладеним між сторонами кредитним договором.
Наведені обставини справи і приписи закону спростовують доводи скаржника про неможливість наданими позивачем документами підтвердити отримання кредитних коштів у заявленому розмірі, відсутність підтвердження заборгованості належними доказами.
З огляду на наведене, спростовуються твердження про те, що суд першої інстанції порушив принцип вірогідності.
Суд апеляційної інстанції поділяє такі висновки суду першої інстанції.
Скаржник не навів переконливих аргументів та не підтвердив належними доказами своєї позиції щодо відсутності фактичного отримання кредиту за укладеним договором будь-якими іншими документами власної первинної документації як суб`єкта підприємницької діяльності.
Підсумовуючи наведене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про доведення факту видачі ФОП Михайленку П.С. кредиту в сумі 150000,00 грн. 
Обставини погашення наданого кредиту, а також нарахування банком щомісячної комісії не спростовуються з боку відповідача у справі, не визначено підставами поданої апеляційної скарги, у зв`язку з чим згідно з ч. 1 ст. 269 ГПК України рішення Господарського суду Луганської області від 29.08.2024 у справі №913/330/24 не переглядається в цій частині.  
Щодо доводів скаржника про порушення судом першої інстанції територіальної юрисдикції (підсудності) під час розгляду даної справи, судова колегія зазначає таке.
Згідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.06.2024 для розгляду даної справи визначено суддю Лісовицького Є.А.
Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцезнаходженням фізичної особи-підприємця Михайленка Павла Сергійовича є: АДРЕСА_1 (а.с. 51-54).
Згідно відповіді № 667999 від 28.06.2024 з Єдиного державного демографічного реєстру, зробленої на запит Господарського суду Луганської області, ОСОБА_1 зареєстрований за вищевказаною адресою.
Ухвалою Господарського суду Луганської області від 01.07.2024 у справі №913/330/24 було зобов`язано Міністерство соціальної політики України надати суду наступні відомості із Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб щодо Михайленко Павла Сергійовича, ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України № НОМЕР_2 , орган, що видав документ 4430, дата видачі 14.11.2018, РНОКПП НОМЕР_1 :дані про фактичне місце проживання на дату звернення; адресу, за якою із внутрішньо переміщеною особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції; номер телефону.
Відповідно до довідки Господарського суду Луганської області про доставку електронного листа вказаний документ було надіслано одержувачу - Міністерству соціальної політики України в його електронний кабінет та доставлено 01.07.2024 о 15:04 год (а.с. 60).
Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, Міністерство соціальної політики України не надало відомостей із Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб щодо Михайленко П.С.
Пунктом 10 ст. 176 ГПК України встановлено, що якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи, суд вирішує питання про відкриття провадження у справі. Подальший виклик такої особи як відповідача у справі здійснюється через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.
Ухвалою Господарського суду Луганської області від 02.07.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі; визначено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами; запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву у строк, встановлений ч. 1 ст. 251 ГПК України - протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення цієї ухвали. У випадку подання відповідачем відзиву, подати суду докази надіслання (надання) його та доданих до нього доказів позивачу; встановлено позивачу строк для подання відповіді на відзив - протягом п`яти днів з дня отримання відзиву. 
Відповідно до частини 5 статті 176 ГПК України ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.
Згідно положень ст. 242 ГПК України учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності в особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення, якщо така адреса відсутня.
Відповідно до частин 5 та 7 ст. 6 ГПК України суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу на їхні офіційні електронні адреси, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів). Особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.
Абзацом 5 п.37 гл.2 розд. ІІІ Положення про ЄСІТС передбачено, що особам, які не мають зареєстрованих Електронних кабінетів, документи у передбачених цим пунктом випадках можуть надсилатися засобами підсистем ЄСІТС на адресу електронної пошти, вказану такими особами під час подання документів до суду.
Згідно з розпорядженням №1-р від 30.01.2023 "Про відправку вихідної кореспонденції" рекомендовано суддям та працівникам апарату суду здійснювати відправлення через поштового оператора "Укрпошта" за потребою після вичерпання використання альтернативних способів повідомлення сторін та учасників процесу (електронна пошта, телефонограма, факсограма, підсистема "Електронний суд", розміщення відповідних повідомлень на офіційній сторінці суду на веб-порталі "Судова влада України" тощо) та можливістю фактичної доставки поштового відправлення за місцем призначення.
Пунктом 21 Перехідних положень ГПК України встановлено, що особливості судових викликів та повідомлень, направлення копій судових рішень учасникам справи, у разі якщо адреса їх місця проживання (перебування) чи місцезнаходження знаходиться на тимчасово окупованій території України або в районі проведення антитерористичної операції, визначаються законами України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" та "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції".
За приписами ч.1 ст. 12.1   Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" якщо остання відома адреса місця проживання (перебування), місцезнаходження чи місця роботи учасників справи знаходиться на тимчасово окупованій території, суд викликає або повідомляє таких учасників справи про дату, час і місце інших судових засідань чи про вчинення відповідної процесуальної дії через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання або вчинення відповідної процесуальної дії. З опублікуванням такого оголошення відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.
Згідно Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, який затверджений Наказом № 309 від 22.12.2022 Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій, що зареєстрований у Міністерстві юстиції України 23.12.2022 за № 1668/39004, до території України, що тимчасово окупована Російською Федерацією, з 03.07.2022 відноситься м. Новодружеськ Лисичанської міської територіальної громади.
За інформацією Акціонерного товариства "Укрпошта", розміщеній на офіційному вебсайті (https://offices.ukrposhta.ua) відділення в місті Новодружеськ Сєвєродонецького району Луганської області тимчасово не функціонують, а тому пересилання поштової кореспонденції до м. Новодружеськ Сєвєродонецького району Луганської області наразі є неможливим.
У зв`язку з цим, судом першої інстанції розміщено оголошення на офіційному веб-порталі "Судова влада України" про відкриття провадження у справі №913/330/24, адресоване відповідачу ОСОБА_1 .
Крім того, відповідач повідомлений про факт відкриття провадження у справі шляхом направлення копії ухвали суду від 02.07.2024 на електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про які було повідомлено в позовній заяві.
Згідно з довідкою про доставку електронного листа, що сформована в програмі "Діловодство спеціалізованого суду" документ доставлено відповідачу 02.07.2024 (а.с. 66). 
Таким чином, з наявних матеріалів справи вбачається вчинення судом першої інстанції всіх залежних від нього дій, спрямованих на визначення місцезнаходження відповідача у справі та повідомлення про розгляд ним даної судової справи. 
В свою чергу, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 ГПК України позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи - підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.
Згідно з п. 6 ст. 7 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" реєстрація внутрішньо переміщеною особою юридичної особи (за умов її входження до складу засновників такої юридичної особи) або реєстрація такою внутрішньо переміщеною особою фізичної особи - підприємця здійснюється за її заявою та спрощеною процедурою (без вимог, що застосовуються за звичайної процедури) за місцем проживання такої особи у відповідному територіальному органі, уповноваженому здійснювати державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, на підставі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.
Як вбачається з наданої до матеріалів апеляційної скарги довідки № 7726-5001700885, Михайленко П.С. взято на облік як внутрішньо переміщену особу 30.05.2022 з визначенням місця проживання: АДРЕСА_2 (а.с. 94). Разом з тим, як вже було зазначено вище, відомості Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стосовно ФОП Михайленко П.С. станом на момент розгляду даної справи містили адресу місцезнаходження відповідача: АДРЕСА_1 (а.с. 52). З огляду на те, що відповідачем не було припинено підприємницьку діляність як ФОП та з травня 2022 року не забезпечено внесення до Реєстру відомостей щодо зміненої адреси свого місцезнаходження, як суб`єкта підприємницької діяльності, суд апеляційної інстанції не вбачає порушення судом першої інстанції норм процесуального законодавства при визначення територіальної юрисдикції даної справи. 
При цьому, суд виходить із того, що у принципі добросовісності, а саме: при реалізації прав і повноважень, закладений принцип неприпустимості зловживання правом, згідно з якими здійснення прав та свобод однієї особи не повинне порушувати права та свободи інших осіб. У цьому випадку особа надає своїм діям повну видимість юридичної правильності, використовуючи насправді свої права в цілях, які є протилежними тим, що переслідує позитивне право.
Оцінюючи оскаржуване рішення суду першої інстанції, через призму застосування принципів оцінки доказів та аргументації своїх висновків, викладених в Рішенні ЄСПЛ від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", судова колегія зазначає, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод   не зобов`язує національні суди надавати детальну відповідь на кожен аргумент заявника (сторони у справі); суди зобов`язані давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент; межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення; питання чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає із статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки в світлі конкретних обставин справи (пункти 21, 23 Рішення).
Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Доводи, викладені скаржником у апеляційній скарзі, не спростовують правомірність застосування імперативних норм чинного законодавства, якими обґрунтована оскаржуване рішення суду першої інстанції, тому підстав для зміни чи скасування оскарженого рішення у цій справі немає.
Враховуючи вищевикладене, Східний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що рішення Господарського суду Луганської області від 29.08.2024 у справі №913/330/24 прийнято з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують обґрунтованих висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим оскаржуване рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Михайленко Павла Сергійовича - без задоволення.
Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на скаржника.
Керуючись ст. 129, 269, 271, 275, 276, 282, 284 ГПК України, Східний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Михайленка Павла Сергійовича залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Луганської області від 29.08.2024 у справі №913/330/24 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок та строки оскарження постанови апеляційного господарського суду передбачені статтями 287-289 ГПК України.
Повний текст постанови складено 26.12.2024.

Головуючий суддя                                                                     В.В. Лакіза

Суддя                                                                                           Л.М. Здоровко  

Суддя                                                                                           Н.О. Мартюхіна