ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2025 року
м. Хмельницький

Справа № 679/1439/24
Провадження № 22-ц/820/343/25

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії
суддів судової палати з розгляду цивільних справ
Ярмолюка О.І. (суддя-доповідач), Грох Л.М., Янчук Т.О.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу за позовом Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі філії «Відокремлений підрозділ «Хмельницька атомна електрична станція» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за комунальні послуги за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі філії «Відокремлений підрозділ «Хмельницька атомна електрична станція» на заочне рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 14 листопада 2024 року,

встановив:

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2024 року Акціонерне товариство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі філії «Відокремлений підрозділ «Хмельницька атомна електрична станція» (далі – Товариство) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за комунальні послуги.
Товариство зазначило, що 23 січня 2007 року між ним і ОСОБА_2 укладено договір №86/5971 про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, за умовами якого позивач надає останньому на склад сім`ї з 4 осіб, у тому числі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , вказані комунальні послуги до квартири АДРЕСА_1 (далі – квартира). Відповідачі як співвласники квартири, що зареєстровані за вказаною адресою, не здійснюють належну оплату комунальних послуг, у зв`язку з чим станом на 31 липня 2024 року (за період з березня 2023 року по липень 2024 року) виникла заборгованість у розмірі 22 750 грн 09 коп. Оскільки ОСОБА_2 та ОСОБА_1 прострочили виконання грошового зобов`язання з оплати комунальних послуг, то вони мають сплатити позивачеві 725 грн 36 коп. інфляційних втрат і 334 грн 42 коп. трьох процентів річних від простроченої суми за період з 1 січня 2024 року до 30 серпня 2024 року.
За таких обставин Товариство просило суд стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на свою користь 22 750 грн 09 коп. заборгованості за спожиті комунальні послуги, 725 грн 36 коп. інфляційних втрат і 334 грн 42 коп. трьох процентів річних, а всього – 23 809 грн 87 коп.

Короткий зміст судових рішень суду першої інстанції

Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 9 вересня 2024 року відмовлено у відкритті провадження у справі в частині позовних вимог до ОСОБА_2 на підставі пункту 6 частини першою статті 186 Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК України), у зв`язку зі смертю останнього.
Заочним рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 14 листопада 2024 року в позові до ОСОБА_1 відмовлено.
Суд першої інстанції керувався тим, що квартира належить ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності, а тому цей спір безпосередньо стосується прав та інтересів указаних осіб. Водночас у справі відсутні докази щодо спадкоємців померлого ОСОБА_2 . Оскільки тягар утримання майна лежить на співвласниках квартири, а позов заявлено не до всіх належних відповідачів, то підстави для його задоволення відсутні.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

В апеляційній скарзі Товариство просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову до ОСОБА_1 посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_1 як співвласник квартири не вносить плату за спожиті комунальні послуги, внаслідок чого з нього на користь Товариства підлягає стягненню нарахована заборгованість. Товариство має право вимагати виконання обов`язку з оплати комунальних послуг як від усіх боржників разом, так і будь-кого з них окремо, а тому його позов до ОСОБА_1 є обґрунтованим. Суд першої інстанції не з`ясував усі обставини справи, не врахував чинні норми закону, не застосував правові позиції Верховного Суду та дійшов помилкового висновку про необґрунтованість позову.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

ОСОБА_1 не подав відзив на апеляційну скаргу.

2.Мотивувальна частина

Позиція суду апеляційної інстанції

Статтею 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення не відповідає.
Дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити.
Суд першої інстанції не застосував норми статей 541, 543 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) та статті 9 Закону України від 9 листопада 2017 року №2189-VІІІ «Про житлово-комунальні послуги» (далі – Закон №2189-VІІІ).
У зв`язку з неправильним застосуванням норм матеріального права оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення.
Також суд апеляційної інстанції має змінити розподіл судових витрат.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини

Квартира належала ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності. ОСОБА_2 помер.
Товариство є виконавцем послуг з теплопостачання, централізованого водопостачання та централізованого водовідведення до квартири, а ОСОБА_1 – споживачем цих послуг.
23 січня 2007 року між Державним підприємством «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», правонаступником якого є Товариство, та ОСОБА_2 укладено договір №86/5971 про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, за умовами якого позивач зобов`язався надавати останньому на склад сім`ї з 4 осіб, у тому числі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , вказані комунальні послуги до квартири, а ті зобов`язалися оплачувати комунальні послуги щомісячними платежами (не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим).
ОСОБА_1 не здійснює належну оплату комунальних послуг, у зв`язку з чим за період з 1 березня 2023 року по 31 липня 2024 року виникла заборгованість у розмірі 22 750 грн 09 коп.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції

Частиною першою статті 316 ЦК України встановлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до частини четвертої статті 319 ЦК України власність зобов`язує.
За змістом статті 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
В силу статі 67 Житлового кодексу України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.
Статтею 1 Закону №2189-VІІІ визначено, що житлово-комунальні послуги – результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.
Одними з різновидів комунальних послуг є послуги з постачання теплової енергії та гарячої води, централізованого водопостачання і централізованого водовідведення (стаття 5 Закону №2189-VІІІ).
Згідно з пунктом 5 частини другої статті 7 Закону №2189-VІІІ індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Як передбачено статтею 9 Закону №2189-VІІІ, споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну у відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.
Із положень частини першої статті 526 ЦК України слідує, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Відповідно статті 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.
За змістом статті 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Виконання солідарного обов`язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов`язок решти солідарних боржників перед кредитором.
Боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього (частина перша статті 544 ЦК України).
В силу статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Як передбачено статтею 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що право власності є абсолютним правом, яке здійснюється власником на свій розсуд незалежно від волі інших осіб. Одночасно на власника покладаються певні зобов`язання, зокрема обов`язок здійснювати утримання майна.
Житлово-комунальні послуги – це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної особи в забезпеченні належних умов проживання у житлових приміщеннях у порядку, встановленому законодавством.
Теплопостачання (централізовані опалення та постачання гарячої води), централізоване водопостачання та централізоване водовідведення є одними з видів житлово-комунальних послуг, які забезпечують належне утримання та збереження нерухомого майна.
Зобов`язання з оплати житлово-комунальних послуг повинні виконуватися споживачами належним чином відповідно до умов укладеного договору чи вимог актів цивільного законодавства. При цьому співвласники житлових приміщень несуть солідарну відповідальність за такими зобов`язаннями.
Споживач визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання з оплати житлово-комунальних послуг, якщо він не приступив до його виконання в установлені строки чи виконав це зобов`язання не в повному обсязі.
Прострочення виконання споживачем зобов`язання зі сплати житлово-комунальних послуг тягне за собою нарахування інфляційних втрат і трьох процентів річних як особливої міри відповідальності боржника за знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів, а також утримання та користування боржником цими коштами.
Виконавець як кредитор має право вимагати виконання обов`язку з оплати житлово-комунальних послуг у повному обсязі як від одного з солідарних боржників, так і від усіх разом (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 квітня 2018 року у справі №344/10719/16-ц).
Зібрані докази вказують на те, що співвласники квартири не здійснюють належну оплату комунальних послуг, у зв`язку з чим за період з 1 березня 2023 року по 31 липня 2024 року виникла заборгованість у розмірі 22 750 грн 09 коп. Оскільки співвласники квартири прострочили виконання грошового зобов`язання з оплати комунальних послуг, то з них на користь Товариства підлягають стягненню 725 грн 36 коп. інфляційних втрат і 334 грн 42 коп. трьох процентів річних від простроченої суми за період з 1 січня 2024 року до 30 серпня 2024 року.
ОСОБА_1 не спростував ці обставини.
Водночас Товариство має право вимагати виконання зобов`язання з оплати комунальних послуг у повному обсязі лише з ОСОБА_1 як одного з солідарних боржників. Незаявлення Товариством вимог про оплату комунальних послуг до інших співвласників квартири, в тому числі до спадкоємців ОСОБА_2 , не звільніє ОСОБА_1 від виконання цього зобов`язання.
Вказані норми закону та правові висновки залишилися поза увагою суду першої інстанції, а наведена ним правова позиція Верховного Суду не є релевантною до правовідносин у справі, яка переглядається апеляційним судом.
Отже позов Товариства підлягає задоволенню.

3.Висновки суду апеляційної інстанції

При вирішенні позову суд першої інстанції не застосував правильно норми чинного законодавства та дійшов помилкового висновку про необґрунтованість позову.
З ОСОБА_1 на користь Товариства слід стягнути 22 750 грн 09 коп. заборгованості за комунальні послуги, 725 грн 36 коп. інфляційних втрат і 334 грн 42 коп. трьох процентів річних.

Щодо судових витрат

Вирішуючи питання щодо зміни розподілу судових витрат, суд апеляційної інстанції враховує положення статті 141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позов Товариства задоволено, а тому з ОСОБА_1 на користь позивача слід присудити судовий збір за подання позову у розмірі 3 028 грн та судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 4 542 грн, а всього – 7 570 грн судового збору.

Керуючись статтями 141, 374, 376, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

ухвалив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі філії «Відокремлений підрозділ «Хмельницька атомна електрична станція» задовольнити.
Заочне рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 14 листопада 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення, розподіл судових витрат між сторонами змінити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (місце проживання – АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків, номер і серія паспорта громадянина України не відомі) на користь Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі філії «Відокремлений підрозділ «Хмельницька атомна електрична станція» (місцезнаходження – 30100, Хмельницька область, Шепетівський район, місто Нетішин, вулиця Енергетиків, 20; ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України – 21313677) 22 750 гривень 09 копійок заборгованості за комунальні послуги, 725 гривень 36 копійок інфляційних втрат, 334 гривні 42 копійки трьох процентів річних і 7 570 гривень судового збору, а всього – 31 379 грн 87 копійок.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Судді:        О.І. Ярмолюк

       Л.М. Грох

       Т.О. Янчук

Головуючий у першій інстанції – Стасюк Р.М.        
Доповідач – Ярмолюк О.І.                                                        Категорія 24