П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  153/1376/24 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Швець Р.В.   
Суддя-доповідач -  Граб Л.С.   
22 січня 2025 року                                                                                           м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Граб Л.С. 
суддів:  Сторчака В. Ю.  Матохнюка Д.Б. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції у Тернопільській області на рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 31 жовтня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної екологічної інспекції у Тернопільській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Державної екологічної інспекції у Тернопільській області, в якому просила:
-визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення №3 від 16 серпня 2024 року, винесену державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Державної екологічної інспекції у Тернопільській області Черсаком Н.І. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.78 КУпАП України та накладення на неї адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 119 грн., а провадження у справі закрити. 
Рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області від 31.10.2024 позов задоволено:
-визнано протиправною та скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення №3 від 16 серпня 2024 року, винесену державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Державної екологічної інспекції у Тернопільській області Черсаком Н.І. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.78 КУпАП України та накладення на неї адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 119 грн.;
-провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.78 КУпАП відносно ОСОБА_1 - закрито.
Не погодившись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги, апелянт  посилається на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для розгляду справи, невідповідність висновків обставинам справи та порушення норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення правового спору.
За правилами п.п.1,2 ч.1 ст.311 КАС України, розгляд справи колегією суддів здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що 16.08.2024 посадовою особою відповідача винесено постанову №3 про  притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.78 КУпАП України та накладення на неї адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 119 грн. 
Не погоджуючись з вказаною постановою, позивач звернулася до суду з даним позовом.  
Приймаючи рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про обгрунтованість позовних вимог та наявність правових підстав для їх задоволення. 
Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, колегія суддів виходить із наступного.
За визначенням наведеним у ст. 1 Закону України «Про охорону атмосферного повітря», забруднення атмосферного повітря – змінення складу і властивостей атмосферного повітря в результаті надходження або утворення в ньому фізичних, біологічних факторів і (або) хімічних сполук, що можуть несприятливо впливати на здоров`я людини та стан навколишнього природного середовища.
Під забруднюючою речовиною розуміється речовина хімічного або біологічного походження, що присутня або надходить в атмосферне повітря і може прямо або опосередковано справляти негативний вплив на здоров`я людини та стан навколишнього природного середовища. При цьому, викид - надходження в атмосферне повітря забруднюючих речовин або суміші таких речовин.
Таким чином, викидами забруднюючих речовин вважається надходження в атмосферне повітря речовин хімічного або біологічного походження, що справляють негативний вплив на здоров`я людини та стан навколишнього природного середовища.
За правилами ч. 1 ст. 11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» для забезпечення екологічної безпеки, створення сприятливого середовища життєдіяльності, запобігання шкідливому впливу атмосферного повітря на здоров`я людей та навколишнє природне середовище здійснюється регулювання викидів найбільш поширених і небезпечних забруднюючих речовин, перелік яких встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ч. 5 ст. 11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря», викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватися після отримання дозволу, виданого суб`єкту господарювання, об`єкт якого належить до другої або третьої групи, обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення.
Викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватися на підставі дозволу, виданого суб`єкту господарювання, об`єкт якого належить до першої групи, суб`єкту господарювання, об`єкт якого знаходиться на території зони відчуження, зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення (ч.6 ст.11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря»).
Ст. 33 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» визначено, що особи винні у перевищенні обсягів викидів забруднюючих речовин, встановлених у дозволах на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря, несуть відповідальність встановлену законом.
Частиною 1 статті 78 КУпАП встановлено відповідальність за викид забруднюючих речовин в атмосферне повітря без дозволу спеціально уповноваженого органу виконавчої влади або недодержання вимог, передбачених наданим дозволом, інші порушення порядку здійснення викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря або перевищення технологічних нормативів допустимого викиду забруднюючих речовин та нормативів гранично допустимих викидів забруднюючих речовин стаціонарних джерел під час експлуатації технологічного устаткування, споруд і об`єктів
Ст.14 КУпАП передбачено, що посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, зв`язані з недодержанням установлених правил , в тому числі, у сфері природи, здоров`я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов`язків.
Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
За приписами статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
З матеріалів справи з`ясовано, що 16.08.2024 державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Тернопільської області Черсаком Н.І. складено протокол №007641 про адміністративне правопорушення від 16.08.2024 відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.78 КУпАП, зі змісту якого вбачається, що остання, будучи помічником економа Свято-Богоявленського жіночого монастиря, допустила порушення порядку здійснення викиду забруднюючих речовин в атмосферу, а саме: викидів забруднюючих від стаціонарних джерел викидів Свято-Богоявленського жіночого монастиря, що за адресою: м.Кременець Кременецького району Тернопільської області, без дозволу на викиди, чим порушила ч.5 ст.11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря».
На підставі вказаного протоколу, посадовою особою відповідача винесено оскаржувану постанову №3 від 16.08.2024, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.78 КУпАП.  
У вказаній постанові зокрема зазначено, що ОСОБА_1 , будучи помічником економа Свято-Богоявленського жіночого монастиря, допустила порушення порядку здійснення викиду забруднюючих речовин від стаціонарних джерел викидів в атмосферу Свято-Богоявленським жіночим монастирем, що за адресою: м.Кременець Кременецького району Тернопільської області, без дозволу на викиди.
Тобто доказом вчинення правопорушення ОСОБА_1 є протокол  №007641.
Ч.1 ст.256 КУпАП встановлено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.
Між тим, як вбачається із копії наявного у справі протоколу та вірно звернуто увагу позивачем, останній не містить підпису особи, що його склала, однак до відзиву на позовну заяву відповідачем додано копію протоколу з підписом, що свідчить про те, що останній внесений вже після складання протоколу та вручення його копії ОСОБА_1 . 
В той же час, інспектором Черсаком Н.І. в протоколі  відсутнє посилання на будь-які   висновки експертів,  показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, актів обстеження, відповідних розрахунків тощо, на підставі яких інспектор ОСОБА_2 дійшов до висновку про наявність у діях позивача ознак адміністративного правопорушення, передбачено ч. 1 ст. 78 КУпАП.
При цьому, як стверджує позивач, станом на 05.10.2023 Свято-Богоявленський жіночий монастир Тернопільської єпархії УПЦ на період дії воєнного стану набув право на провадження господарської діяльності як суб`єкт господарювання на підставі безоплатного подання до органів ліцензування, дозвільних органів та суб`єктів надання публічних (електронних публічних) послуг декларації про провадження господарської діяльності (далі –декларація), що містить відомості згідно з додатком 1, без отримання дозвільних документів (документів дозвільного характеру, ліцензій або інших результатів надання публічних послуг). Тобто дозвіл на викиди у вигляді Декларації вже був наявний у монастиря на момент вказаної в протоколі та постанові дати.
Крім того, 05.10.2023 Свято-Богоявленський жіночий монастир Тернопільської єпархії УПЦ отримав декларацію № 047967/23 про провадження господарської діяльності (дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами), що відображено на офіційному сайті Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України в розділі «Дозволи та ліцензії» (https://mepr.gov.ua/biznesu/dozvoly-ta-litsenziyi/), номер в переліку № 5430 (копія декларації № 047967/23 від 05.10.2023 про провадження господарської діяльності (дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами).
Разом з тим, позивач зазначає, що 31.07.2023, ще до початку досудового розслідування у кримінальному провадженні №42023212030000037 від 07.08.2023, Свято Богоявленським жіночим монастирем Тернопільської єпархії УПЦ укладено договір №2023/07-16-ГДВ про надання послуг по розробці та супроводу науково-технічної документації для отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, що підтверджується копією вказаного договору.
Вказані обставини не заперечуються та не спростовані відповідачем. 
Щодо посилання скаржника на те, що факт вчиненого правопорушення ОСОБА_1 підтверджується  матеріалами досудового розслідування, то колегія суддів погоджується з доводами позивача в тій частині, що інспектор Державної екологічної інспекції в Тернопільській області Черсак Н.І. при проведенні огляду місця події 08.11.2023 за адресою: м. Кременець, вул. Дубенська, 2 на території Свято-Богоявленського жіночого монастиря Тернопільської єпархії УПЦ хоча й був присутнім, але як формальний учасник слідчої дії, без його залучення у належний процесуальний спосіб як спеціаліста у кримінальному провадженні, а відтак позбавлений прав, передбачених ч. 4 ст. 71 КПК України, п. 6.7. Розділу 6 Порядку, зокрема щодо складання та надання висновків (у тому числі завданої шкоди (збитків), довідок з питань, що належать до сфери його знань у кримінальному провадженні.
Частиною 1 ст.77 КАС України регламентовано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Водночас, у разі надання посадовою особою суб`єкта владних повноважень доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать про правомірність прийнятого останнім рішення, позивач повинен спростувати ці доводи.
За вказаних обставин, колегія суддів вважає, що відповідачем не доведено правомірності оскаржуваної постанови, а відтак наявні підстави для її скасування.
Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.  
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції у Тернопільській області залишити без задоволення, а рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 31 жовтня 2024 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 

          
Головуючий	 	 	Граб Л.С.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Сторчак В. Ю.    Матохнюк Д.Б.