ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
20 лютого 2025 року           справа №200/6580/24 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника позивача Іщенка Дениса Миколайовича на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11 листопада 2024 року (повне судове рішення складено 11 листопада 2024 року) у справі № 200/6580/24 (суддя в І інстанції Аканов О.О.) за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності щодо не нарахування та не виплати грошового забезпечення, 

                                                           УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 через свого представника Іщенка Д.М. звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про:
визнання протиправною бездіяльності щодо не нарахування та не виплати грошового забезпечення з 17.04.2022 по дату поновлення на посаді та додаткової винагороди в розмірі 100 000 грн на місяць, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі – Постанова № 168) за час перебування у полоні з 17.04.2022 по 31.01.2024;
зобов`язання нарахувати та виплатити грошове забезпечення за період з 17.04.2022 по дату поновлення на посаді та додаткову винагороду, передбачену Постановою №168 у розмірі 100000 грн пропорційно в розрахунок на місяць за період часу перебування у полоні з 17.04.2022 по 31.01.2024;
зобов`язання поновити на військовій службі, вислугу років, для призначення пенсії та вислугу у військовому званні, виплату грошового та здійснення продовольчого, речового забезпечення, виключити до всіх видів забезпечення з 01.05.2022.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 на всі види забезпечення з 13 квітня 2021 року.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 09.05.2022 №261 позивача з 09 травня 2022 визнано таким, що самовільно залишив військову частину, знято з усіх видів забезпечення та припинено виплати.
Вказав, що 27.04.2022 позивач потрапив в полон до військових формувань країни агресора, та з цього часу по 31.01.2024 перебував в місцях несвободи внаслідок збройної агресії проти України.
Вважає, що має право, як особа яка знаходилась у полоні, на додаткову грошову винагороду відповідно до Постанови №168.
Позивач зазначає, що звернувся до військової частини із рапортом від 03.09.2024 командиру військової частини НОМЕР_1 з проханням здійснити нарахування та виплату йому грошового забезпечення у розмірі до 30000 грн, а також додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168 у розмірі 100000 грн, як військовослужбовцю Збройних Сил України, який перебував у полоні, пропорційно в розрахунок за місяць за період часу перебування у полоні з 27.04.2022 по 31.01.2024 та поновити його на військовій посаді та виплатити грошове забезпечення відповідно до наказу Міністерства оборони України №260 з 01.02.2024 по дату поновлення на військовій посаді.
Зазначив, що станом на час звернення з даним позовом до суду відповідачем не надано жодної відповіді чи пропозиції, чим порушено його права та законні інтереси, в зв`язку з чим звернувся до суду з позовом.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 11 листопада 2024 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. 
В обґрунтування апеляційної скарги наведено практично ті самі доводи, якими обгрунтовано позовну заяву.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідачем висловлено згоду з висновками місцевого суду та прохання залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін.

Апеляційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено наступне.
Позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом НОМЕР_2 .
Позивач має статус внутрішньо переміщеної особи відповідно до довідки від 25.04.2024 №1426-5003257838.
Згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 13.04.2021 №155 позивача, призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 13 квітня 2021 року № 92-РС на посаду номера обслуги 2 самохідного артилерійського взводу 2 самохідної артилерійської батареї самохідного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_1 та зарахований до списків особового складу частини на всі види забезпечення з 13 квітня 2021 року.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 09.05.2022 №261 позивач вважається таким, що самовільно залишив військову частину, знято зі всіх видів забезпечення та припинено виплати з 09 травня 2022 року, знято з продовольчого забезпечення з 10 травня 2022 року.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 19.05.2022 №281 позивач вважається таким, що під час проходження військової служби залишив військову частину в зоні збройного конфлікту та зараховано в розпорядження командира військової частини з 13 травня 2022 року.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 16.06.2023 №171 позивачу, який самовільно залишив військову частину 09 травня 2022 року, увільненого від займаної посади та якому призупинено військову службу, дію конртакту про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України призупинено строк військової служби з 16 вересня 2022 року.
Згідно з повідомленням від 06.02.2024 №09-07/1377 Державного підприємства “Український Національний Центр Розбудови Миру”, позивач в ході збройної агресії російської федерації проти України перебував у полоні та був звільнена 31 січня 2024 року.
Відповідно до довідки, яка видана Службою Безпеки України 13.06.2024 за №33/7-Ф-676д, позивач дійсно в період з 27.04.2022 по 31.01.2024 перебував в місцях несвободи внаслідок збройної агресії проти України.
За фактом звільнення з полону позивача відповідачем було проведено службове розслідування, за результатам якого складено Акт службового розслідування (дата та номер відсутні). 
В акті викладено обставини та факти, що були встановлені під час проведення службового розслідування, зокрема:
3. Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 13.04.2021 № 155 солдат ОСОБА_1 , призначений наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 31.08.2021 №214-РС на посаду номера обслуги 2 самохідного артилерійського взводу 2 самохідної артилерійської батареї самохідного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_1 вважаться таким, що з 13.04.2021 зарахований у списки військової частини НОМЕР_1 .
4. Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 08.09.2021 № 320 солдат ОСОБА_1 , призначений наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 31.08.2021 №214-РС на посаду старшого механіка-водія 1 самохідного артилерійського взводу 2 самохідної артилерійської батареї самохідного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_1 вважається таким, що з 08.09.2021 справи та посаду прийняв.
5. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 03.05.2022 № 172 “Про результати службового розслідування”, затверджено результати службового розслідування, проведеного з метою встановлення обставин, причин та умов, що сприяли самовільному залишенню військової частини НОМЕР_1 старшим механіком-водієм 1 самохідного артилерійського взводу 2 самохідної артилерійської батареї самохідного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 солдатом ОСОБА_1 . За результатами проведеного службового розслідування постановлено висновок про те, що останній самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 - 09.05.2022 внаслідок особистої недисциплінованості.
6. Старшим слідчим першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань (з дислокацією у м. Краматорську) Денисом Лелюком підписано повідомлення (вих. № 13-01-10786/22 від 16.09.2022) про те, що на підставі повідомлення військової частини НОМЕР_1 від 13.07.2022 № А0989-3-84 органом досудового розслідування відкрито кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №620202050010000754 від 16.09.2022 за ч. 4 ст. 408 КК України за фактом відсутності солдата ОСОБА_1 на ранковому шикуванні 09.05.2022 о 08.00 год. у Покровському районі Донецької області.
7. 18.03.2023 на YouTube -  каналі за посиланням https://www.youtube.com/watch?v=5MwcG1CBxug, розповсюджено відео де особа представляє себе як ОСОБА_1 , дає інтерв`ю про те як потрапив на сторону противника та просив політичного притулку.
8. Надалі, тим же слідчим відділом 31.05.2023 відкрито кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №42023052210000239 за ч. 4 ст. 408 КК України за фактом неповернення солдата ОСОБА_1 до місця служби у АДРЕСА_1 , підставами для відкриття даного кримінально провадження, на відміну від інших підстав, стали матеріали правоохоронних та контролюючих державних органів про виявлення фактів вчинення чи підготовки до вчинення кримінальних правопорушень.
Крім того, тим же слідчим відділом 09.08.2023 відкрито кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 620202050010002677 за ч. 5 ст. 407 КК України за фактом самовільного залишення місця несення служби солдатом ОСОБА_1 в умовах воєнного стану.
9. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №171 від 16.06.2023, військова служба для солдата ОСОБА_1 була призупинена, а особова справа направлена до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
10. В своєму письмовому поясненні колишній старший механік-водій 1 самохідного артилерійського взводу 2 самохідної артилерійської батареї самохідного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_1 зазначив, що 27.04.2022 його дружина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка з початком активних бойових дій виїхала з м. Маріуполь, але працевлаштуватися не вдалося на мирній території України, вирішила повернутися до своїх родичів, а саме, до свого рідного брата на ім`я – ОСОБА_3 , який проживав у м. Ялта АР Крим. У з в`язку з тим, що він піддався паніці, щоб свою дружину та малолітню доньку ОСОБА_4 , яка є інвалідом дитинства, безперешкодно доправити із м. Запоріжжя, та приймає рішення їхати разом із дружиною. Командир батареї, у якій солдат ОСОБА_1 проходив службу (лейтенант ОСОБА_5 ), на телефонному зв`язку не був. ОСОБА_1 планував перевести свою дружину через лінію розмежування і повернутися назад. Свій військовий квиток він залишив у житловому приміщені, яке винаймала його дружина у м. Запоріжжя, точної адреси не пам`ятає. Водій автомобіля, який знайшла його дружина через мережу інтернет, згодився перевести їх у напрямку Запоріжжя – Мелітополь, а далі до АР Крим. Переодягнувшись у цивільний одяг, щоб його не могли ідентифікувати як військовослужбовця ЗСУ, безперешкодно вони подолали український блок-пост. На наступному блок-посту поблизу н.п. Василівка їх уже зустрічали особи у військовій формі одягу збройних сил російської федерації, вони вимагали від них документи, які посвідчують особу, проводили обшук особистих речей і пропустили далі. На контрольно-перепускному пункті ОСОБА_6 дружину і дитину пропустили далі, а його направили на так звані фільтраційні заходи. Під час таких заходів його допитували на предмет приналежності до військових формувань держави Україна, відібрали мобільний телефон на перевірку. Через декілька годин такої перевірки звинуватили його у спробі обману, так як знайшли у телефоні фото, де він у військовій формі ЗСУ і обов`язки днювального по роті, почали застосовувати фізичну силу. На наступний день, 28.04.2022 до нього прибули представники військової поліції противника, одягли кайданки і на автомобільному транспорті доставили до м. Севастополь АР Крим в приміщення академіка Ушакова (може помилятися). Під тиском фізичної розправи він змушений був зізнатися, що є військовослужбовцем ЗСУ і проходить дійсну військову службу за контрактом, вказав назву підрозділу і військову частину – “ НОМЕР_3 бригада”. В м. Севастополь він був з 28.04.2022 по 19.06.2022; з 19.06.2022 по 30.06.2022 - у м. Таганрог у слідчому ізоляторі; з 30.06.2022 по 20.07.2023 був у дисциплінарному батальйоні (с. Муліно поблизу м. Нижній Новгород), його помістили туди як військовополоненого; з 20.07.2023 по 24.01.2024 був слідчому ізоляторі (республіка Мордовія). З 24.01.2024 він у складі інших військовополонених їхав на обмін, але обмін не відбувся та як повідомили представники противника, причиною стало збиття літака, на якому перебували військовополонені з числа тих, хто планувався на обмін. Всю групу військовополонених помістили до установи виконання покарань м. Каменськ-Шахтинський Ростовської області. 31.01.2024 на кордоні Сумської області та Бєлгородської області (російська федерація) відбувся обмін. На даний час він перебуває в реабілітаційному центрі Національної гвардії України ( АДРЕСА_2 ). Інтерв`ю, яке було поширене в мережі інтернет він давав під психологічним тиском та загрозою фізичної розправи, зокрема він був змушений повідомити, що просив політичного притулку у російській федерації та що може бути корисним в спеціальній військовій операції, яку проводить російська федерація. Йому також пропонувалося отримати паспорт та громадянство російської федерації, від всіх цих пропозицій він відмовився. Протягом строку перебування в полоні, представники противника постійно говорили про те, що держава Україна найблищим часом повністю буде захоплена і війська російської федерації дійдуть до кордонів республіки Польща, демонстрували відео пропагандиського характеру, звинувачуючи при цьому Україну в розстрілі мирного населення. Вважає, що потрапляння в полон не було його добровільним переходом на сторону противника, а також, що це не була добровільна здача в полон, він лише хотів безпечно доставити сім`ю і повернутися до свого підрозділу, розуміючи, що він все рівно не зможе вільно пересуватися окупованою територією. Повідомляє про те, що йому повернули паспорт громадянина України, особисті речі з дорогоцінних металів не повернули. Постійно (кожного дня) він піддавався фізичному та психологічному насильству (мали місце побиття гумовими палицями, електрошокером під час відвідування лазні, під час прогулянок направляли службових собак). Жодних добровільних згод на співпрацю він не надавав, під тиском змушений був піти на співпрацю в якості впізнання осіб, захоплених в полон.
15. На підставі довідки-розрахунку № 0989/10/402 від 07.02.2024, наданою фінансово-економічною службою військової частини НОМЕР_1 , солдату ОСОБА_1 у 2022 було здійснено наступні нарахування, а саме: 
За січень 2022 року: грошове забезпечення у розмірі 10234,50 грн та додаткову винагороду у розмірі 7419,36 грн;
За лютий 2022 року: грошове забезпечення у розмірі 13384,50 грн та додаткову винагороду у розмірі 14803,57 грн;
За березень 2022 року: грошове забезпечення 13384,50 грн та додаткову винагороду у розмірі 30000 грн;
За квітень 2022 року: грошове забезпечення у розмірі 13940,63 грн та додаткову винагороду у розмірі 30000 грн. Близьким родичам виплати не проводилися.
Актом службового розслідування встановлено вину позивача.
Вина військовослужбовця.
Виходячи із матеріалів службового розслідування та з урахуванням того, що на даний час відносно ОСОБА_1 проводиться досудове розслідування у 3 (трьох) кримінальних провадженнях проти встановленого законодавством порядку несення або проходження військової служби, підстави для постановлення іншого висновку в рамках даного службового розслідування ніж те, яке затверджене наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 03.05.2022 № 172 “Про результати службового розслідування”, - відсутні.
5. У зв`язку з вище викладеним пропоную: 
1. Службове розслідування проведене з метою встановлення обставин потрапляння в полон колишнього старшого механіка-водія 1 самохідного артилерійського взводу 2 самохідної артилерійської батареї самохідного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_1 у зв`язку з його звільненням з полону, вважати завершеним.
2. Обставинами потрапляння в полон колишнього старшого механіка-водія 1 самохідного артилерійського взводу 2 самохідної артилерійської батареї самохідного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_1 вважати – порушення встановленого законодавством порядку несення або проходження військової служби останнім, а також соціальний конфлікт (неоголошена війна, терористичний акт, протиправні дії третіх осіб).
3. Командиру 2 самохідної артилерійської батареї самохідного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , направити належним чином завірену копію матеріалів даного службового розслідування до територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, ІНФОРМАЦІЯ_4 у ЗСУ.
4. Начальнику групи цивільно-військового співробітництва військової частини НОМЕР_1 довести до ОСОБА_1 зміст наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №171 від 16.06.2023 та вимоги ЗУ “Про військовий обов`язок і військову службу” за наслідками призупиненої військової служби для останнього.
5. З урахуванням того, що наказ про результати службового розслідування видається у випадку притягнення винних посадових осіб до дисциплінарної відповідальності, а даним службовим розслідуванням, до дисциплінарної відповідальності нікого не притягують, наказ про результати службового розслідування не видавати, запропоновані заходи довести до виконавців в частині, що їх стосується, як рішення командира військової частини НОМЕР_1 .
Постановою територіального управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Краматорську від 01 травня 2024 року закрито кримінальне провадження №42023052210000239 від 31.05.2023 відносно позивача за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України, на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.
Постановою територіального управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Краматорську від 13 квітня 2024 року закрито кримінальне провадження №62022050010000754 від 16.09.2022 відносно позивача за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України.
Листом від 01.07.2024 №13-01-16312/24-кр територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Краматорську повідомлено позивачу про те, що під час досудового розслідування у кримінальному провадженні №62022050010000754 від 16.09.2022 слідчим 13.04.2024 на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України прийнято постанову про закриття кримінального провадження, яка 29.04.2024 скасована прокурором. На даний час досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні триває. 
Постановою територіального управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Краматорську від 23 серпня 2024 року закрито кримінальне провадження відносно позивача на підставі п.9-1 ч.1 ст.284 КК України. у зв`язку з тим, що існує нескасована постанова слідчого від 01.05.2024 про закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, у кримінальному провадженні №42023052210000239.
Згідно з довідкою відповідача від 07 лютого 2024 №0989/10/402, позивачу за квітень 2022 нараховано грошового забезпечення у сумі 13940,63 грн, а з травня 2022 по грудень 2023 грошове забезпечення не нараховувалось та не виплачувалось.
Вирішуючи даний публічно-правовий спір, суд виходить з наступного.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі визначає Закон України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” від 20.12.1991 № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII; в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до ч.6 ст. 9 Закону № 2011-XII за військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або безвісно відсутніми, зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення. Сім`ям зазначених військовослужбовців щомісячно виплачується грошове забезпечення, в тому числі додаткові та інші види грошового забезпечення, у порядку та в розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України. Дія цього пункту не поширюється на військовослужбовців, які добровільно здалися в полон, самовільно залишили військові частини (місця служби) або дезертирували зі Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів.
07.06.2018 наказом Міністерства оборони України №260 затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі - Порядок № 260), який визначає механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам.
Відповідно до п.15 Розділу І Порядку № 260 військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини або місця служби, виплата грошового забезпечення призупиняється з дня самовільного залишення військової частини або місця служби та поновлюється з дня повернення. Призупинення та поновлення виплати грошового забезпечення оголошується наказом командира військової частини.
Розділом ХХХ вказаного Порядку регулюється питання щодо виплати грошового забезпечення в разі захоплення в полон чи заручниками, смерті (загибелі) військовослужбовців або якщо вони визнані безвісно відсутніми чи оголошені померлими.
За приписами п.3 Розділу ХХХ Порядку № 260 грошове забезпечення військовослужбовцям, захопленим у полон або заручниками (крім військовослужбовців, які здалися в полон добровільно), а також інтернованим в нейтральних державах або безвісно відсутнім, виплачується відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 № 884, військовою частиною, в якій перебував на грошовому забезпеченні військовослужбовець.
Механізм виплати грошового забезпечення, в тому числі додаткових та інших видів грошового забезпечення, сім`ям військовослужбовців Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, Держспецтрансслужби та Держспецзв`язку, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх визначає Порядок виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 № 884 (далі - Порядок № 884).
Пунктом 3 Порядку № 884 передбачено, що за військовослужбовцями зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення (далі - грошове забезпечення) з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення.
Згідно із п. 4 Порядку № 884, виплата грошового забезпечення здійснюється з дня захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, а також інтернування в нейтральних державах або зникнення безвісти, членам сімей військовослужбовців за їх заявою на ім`я командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації).
Пунктом 8 Порядку № 884 передбачено, що виплата грошового забезпечення членам сімей військовослужбовців, які добровільно здалися в полон, самовільно залишили військові частини (установи, організації), місця служби або дезертирували, не здійснюється.
Відтак військовослужбовець, який потрапив у полон, грошове забезпечення такого військовослужбовця виплачується у разі одночасної наявності таких юридичних фактів: 1) невстановлення в порядку передбаченому законодавством обставин щодо добровільної здачі військовослужбовця у полон самовільного залишення військової частини (установи, організації), місця служби або дезертиртирства; 2) перебування військовослужбовця у списку особового складу військової частини (установи, організації); 3) подання заяви про виплату йому грошового забезпечення на ім`я командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації) відповідно до Порядку № 884.
Постановою КМУ від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" встановлено:
“ 1. Установити, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які:
- у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії;
- захоплені в полон (крім тих, які добровільно здалися в полон) або є заручниками, а також інтерновані в нейтральні держави або безвісно відсутні (у разі, коли зазначені події сталися як до введення воєнного стану, так і після його введення);
- загинули (померли внаслідок отриманих після введення воєнного стану поранень, травм), - виплата здійснюється за весь місяць, у якому особа загинула (померла).
Системний аналіз викладених вище норм права дозволяє стверджувати, що право на отримання додаткової винагороди у розмірі до 100000 грн (згідно з постановою КМУ №168) мають військовослужбовці, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), у тому числі й ті, які захоплені в полон (крім тих, які добровільно здалися в полон) або є заручниками.
Суд відзначає, що у вказаній постанові словосполучення "у тому числі й ті" слід тлумачити як ті особи, які захоплені в полон під час безпосередньої участі у бойових діях чи забезпеченні здійснення вказаних вище заходів.
Натомість, як встановлено судом та вбачається з матеріалів службового розслідування, а також сторонами не заперечується, позивач був захоплений у полон за інших обставин, а саме: самовільне залишення місця тимчасового розташування самохідного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 в районі населеного пункту АДРЕСА_1 , у суду відсутні докази того, що позивач там приймав участь у бойових діях чи забезпеченні здійснення вказаних вище заходів. 
При цьому посилання в апеляційній скарзі на те, що на час дачі пояснень ОСОБА_1 не усвідомлював свої дій, колегія суддів не бере до уваги та вважає їх надуманими. Пояснення містить власноручний запис, дату, підпис та прізвище з ініціалами підписанта.
Крім того, факт самовільного залишення місця тимчасового розташування самохідного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 в районі населеного пункту АДРЕСА_1 підтверджено матеріалами службового розслідування (а не лише відеозаписом інтерв`ю позивача формуванням рф), зокрема, поясненнями військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 .
З огляду на викладене вище, суд першої інстанції правильно вважав обґрунтованим доводи відповідача про відсутність правових підстав для нарахування та виплати позивачу грошового забезпечення та додаткової винагороди в розмірі 100 000 грн на місяць, передбаченої Постановою № 168 за час перебування у полоні з 17.04.2022 по 31.01.2024.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання військової частини НОМЕР_1 “поновити” ОСОБА_1 на військовій службі з 01.05.2022.
Згідно частини 2 статті 24 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу”, військова служба призупиняється для військовослужбовців, які самовільно залишили військові частини або місця служби, дезертирували із Збройних Сил України та інших військових формувань або добровільно здалися в полон, якщо інше не визначено законодавством. 
Порядок та умови призупинення військової служби визначаються положеннями про проходження військової служби. 
Згідно пункту 144-3 розділу IV Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008, військовослужбовці, військову службу яким призупинено, звільняються з посад наказами по особовому складу командира військової частини. 
Командир військової частини на підставі наказу по особовому складу про звільнення військовослужбовця, військову службу якого призупинено, з посади: 
видає наказ по стройовій частині про призупинення виплати грошового і здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення військовослужбовця та виключення його із списків особового складу військової частини; 
організовує внесення запису до примірника контракту, що зберігається в особовій справі військовослужбовця, про призупинення дії контракту; 
надсилає витяг із наказу та облікові документи військовослужбовця до органу військового управління, визначеного Міністерством оборони України. 
Облік військовослужбовців, військову службу яким призупинено, здійснюється в порядку, визначеному Міністерством оборони України. 
Таким чином, військовослужбовці, військову службу яким призупинено, вважаються такими, що не виконують (не несуть) обов`язків військової служби. 
З огляду на викладене та відповідно до наказів командира військової частини НОМЕР_1 по особовому складу від 16.06.2023 №226-РС та по стройовій частині від 16.06.2023 №171, солдату ОСОБА_1 призупинено військову службу. 
Проте, правових підстав для продовження ОСОБА_1 військової служби у військовій частині НОМЕР_1 з 01.05.2022 немає, зважаючи на наступні факти: 
1) за фактом самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 27.04.2022 здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні №42024052210001793 від 21.05.2024 (при цьому факт закриття такого провадження 25.01.2025, про що представник позивача долучив відповідні документи в клопотанні від 05.02.2025, не має значення, оскільки це мало місце після ухвалення оскаржуваного судового рішення); 
2) ОСОБА_1 у розташування військової частини НОМЕР_1 як станом на 01.05.2022, так і в наступному не повернувся.
При цьому посилання апелянта на те, що 07.04.2024 він, маючи намір продовжити військову службу, з`явився в місце розташування своєї військової частини в АДРЕСА_3 , однак йому повідомили, що відносно нього порушено кримінальну справу та відмовили у продовженні служби, - не підтверджено жодними доказами. 
В свою чергу, відповідно до висновку – прогнозу заходів реінтеграції та відновлення психолога Центру відновлення особового складу ЗСУ від 05.03.2024, у ОСОБА_1 немає бажання продовжувати військову службу.
Звернення ОСОБА_1 від 03.09.2024 не містить посилань та фактів відмови йому у продовженні військової служби. Згідно листа командира військової частини НОМЕР_1 від 19.09.2024 №4597, Позивачу роз`яснено: “Щодо продовження Вашої військової служби роз`яснюю, що порушене Вами питання (порядок та умови) врегульовано Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008. Дане Положення не передбачає продовження військової служби після її призупинення у порядку статті 24 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу” відносно військовослужбовця, який перебуває поза розташуванням військової частини”. Тобто, даний лист містить вказівку, що для вирішення вказаних питань Позивачу необхідно прибути до військової частини. 
Отже, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення позовних вимог про зобов`язання поновити на військовій службі, вислугу років, для призначення пенсії та вислугу у військовому званні, виплату грошового та здійснення продовольчого, речового забезпечення, виключити до всіх видів забезпечення з 01.05.2022.

Надаючи оцінку всім доводам сторін, суд також приймає до уваги рішення ЄСПЛ по справі “Ґарсія Руіз проти Іспанії” (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому Суд зазначив, що “…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…”.
На підставі викладеного, місцевий суд дійшов вірного висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Оскільки позивачу в позові відмовлено, права на стягнення судових витрат він не має.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України,

                                                          ПОСТАНОВИВ: 

Апеляційну скаргу представника позивача Іщенка Дениса Миколайовича – залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11 листопада 2024 року у справі № 200/6580/24 – залишити без змін.
Повне судове рішення – 20 лютого 2025 року.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                                                                 І. В. Сіваченко

Судді                                                                                            А. А. Блохін 
                                                                                                                                                                                                                                                              Т. Г. Гаврищук