11.02.25
33/812/66/25
Справа № 945/2395/24
Провадження № 33/812/66/25
ПОСТАНОВА
Іменем України
11 лютого 2025 року                                                        м. Миколаїв
                      
Миколаївський апеляційний суд у складі:
головуючого – судді Коломієць В.В.
із секретарем судового засідання Біляєвою В.М.,
за участю: захисника Коваля О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Миколаївського районного суду Миколаївської області від 23 грудня 2024 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік,
В С Т А Н О В И В :
Постановою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 23 грудня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
He погоджуючись із зазначеною постановою захисник ОСОБА_1 – адвокат Коваль О.В. 23 січня 2025 року подав апеляційну скаргу разом із заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови, посилаючись на поважність причин його пропуску. На обґрунтування клопотання про поновлення строку зазначав, що про судовий розгляд ОСОБА_1 не був повідомлений, копію оскаржуваної постанови не отримував, про винесення рішення дізнався 06 січня 2025 року з порталу «Дія» в розділі штрафи. Після чого цього ж дня уклав договір про надання правової допомоги з адвокатом Ковалем О.В. та сплатив штраф. 08 січня 2024 року адвокат звернувся до суду з заявою про можливість ознайомитися з матеріалами справи та 14 січня 2025 року з ними було ознайомлено і складено апеляційну скаргу. 
Заслухавши пояснення захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – адвоката Коваля О.В., якій підтримав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді, перевіривши доводи, викладені у клопотанні, апеляційний суд встановив наступне.
Згідно положень ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення постанова судді у адміністративній справі відносно  ОСОБА_1  винесена 23 грудня 2024 року. 
Відповідно до чинного законодавства, початок 10-денного строку на апеляційне оскарження починається з дня винесення постанови.
Останнім днем подачі апеляційної скарги є 01 січня 2025 року.
Апеляційна скарга на постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності від 23 грудня 2024 року була подана 23 січня 2025 року, тобто, поза межами строку, встановленого ст. 294 КУпАП.
Строк на оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення може бути поновлений тільки у тому разі, коли він пропущений з поважних причин. 
Поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати скаргу у визначений строк у зв`язку з такими обставинами, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що подала скаргу про перегляд судових рішень, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. При цьому такі обставини належить підтвердити доказами.
З матеріалів справи вбачається, що судом першої інстанції справа неодноразово призначалась до розгляду на 21 жовтня 2024 року, 19 листопада 2024 року, 23 грудня 2024 року. Згідно довідки про доставку повідомлення у додаток «Viber», ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи 21 жовтня 2024 року на зазначений ним номер телефону у заявці про отримання судової повістки в електронній формі за допомогою смс -повідомлення власноручно підписаною ОСОБА_1 (а.с. 12, 18).
15 жовтня 2024 року ОСОБА_1 подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, у якій також зазначав про незгоду з протоколом про адміністративне правопорушення та невизнання своєї вини у вчиненні правопорушення (а.с. 19).
Відкладене на 19 листопада 2024 року судове засідання не відбулось.
Справа була призначена до розгляду на 23 грудня 2024 року на 09 год 30 хв., про що ОСОБА_1 був належним чином своєчасно повідомлений, що підтверджується довідкою про доставку 25 листопада 2024 року судової повістки-повідомлення у додаток «Viber» на зазначений ОСОБА_1 номер телефону у заявці про отримання судової повістки в електронній формі за допомогою смс -повідомлення (а.с. 29).
Проте в судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, клопотань про відкладення розгляду не надходило, суд першої інстанції розглянув справу 23 грудня 2024 року у відсутність ОСОБА_1 . 
Вищевикладені обставини спростовують доводи апелянта, що він не був повідомлений про розгляд справи і суд проводив судовий розгляд за відсутності відомостей про належне сповіщення його про судове засідання. 
Не можуть бути прийняті до уваги і посилання апелянта на неотримання копії оскаржуваної постанови, як на поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження, оскільки діючим законодавством перебіг строку на апеляційне оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення пов`язаний не з моментом отримання її копії, а з днем винесення постанови суду. До того ж, як убачається з Єдиного державного реєстру судових рішень, інформація в якому є загальнодоступною та безкоштовною, оскаржувана постанова була надіслана судом 23 грудня 2024 року та забезпечено надання загального доступу 24 грудня 2024 року.
При цьому апеляційний суд звертає увагу, що у рішенні від 03 квітня 2008 року у справі "Пономарьов проти України" Європейським судом з прав людини наголошується, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження, чого не було зроблено ОСОБА_1 у даній справі.
Крім того 06 січня 2025 року ОСОБА_1  сплатив накладене на нього оскаржуваною постановою адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. та судовий збір, що підтверджується відповідними довідками (а.с. 39, 40). Таким чином, останньому було відомо про наявність постанови Миколаївського районного суду Миколаївської області від 23 грудня 2024 року.
Сам факт укладання договору про надання правової допомоги між адвокатом Ковалем О.В. та ОСОБА_1 тільки 06 січня 2025 року та ознайомлення захисника з матеріалами справи 14 січня 2025 року, тобто поза строком апеляційного оскарження, за наявності в матеріалах справи даних про те, що ОСОБА_1 був обізнаний про розгляд справи 23 грудня 2024 року, не може свідчити про поважність причин пропуску строку, передбаченого ч. 2 ст. 294 КУпАП.
Отже апеляційним судом не встановлено обставин, які б об`єктивно свідчили про пропуск цього строку з поважної причини. 
Таким чином, зазначені апелянтом причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду не свідчать про їх поважність, в зв`язку з чим відсутні законні підстави для його поновлення.
Відмовляючи в задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження апеляційний суд враховує що у рішенні Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2010 року у справі «Устименко проти України» суд зазначив, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип resjudicata, тобто остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення, що як наслідок тягне порушення ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.
У справі «Індепендент ньюс енд медіа» та «Індепендент ньюспейперс» проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що юридична визначеність передбачає повагу до принципу, що є принципом остаточності рішень. Відхилення від цього принципу виправдане лише в тому випадку, коли воно здійснене як зумовлене обставинами значного та непереборного характеру.
Між тим у даній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КупАП, апеляційним судом не було встановлено особливих і непереборних обставин, які б перешкоджали апелянту оскаржити постанову Миколаївського районного суду Миколаївської області від 23 грудня 2024 року у передбачений ст.294 КУпАП строк. 
За таких обставин, враховуючи вимоги ч.2 ст. 294 КУпАП, вважаю, що апеляційна скарга підлягає поверненню апелянту, оскільки вона подана після закінчення встановленого законом строку на апеляційне о скарження і у поновленні цього строку відмовлено.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:
Відмовити ОСОБА_1 в поновленні процесуального строку на апеляційне оскарження постанови судді Миколаївського районного суду Миколаївської області від 23 грудня 2024 року.
Апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Суддя Миколаївського 
апеляційного суду В.В. Коломієць