ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 551/583/24  Номер провадження 22-ц/814/572/25	Головуючий у 1-й інстанції Рябченко В.В.  Доповідач ап. інст. Кузнєцова О. Ю.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 лютого 2025 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді: Кузнєцової О.Ю.
суддів: Лобова О.А., Панченка О.О. 
імена (найменування) сторін:
позивач: ОСОБА_1 
відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Райз Північ»
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Райз Північ»
на рішення Шишацького районного суду Полтавської області від 09 вересня 2024 року
по справі за позовом  ОСОБА_1  до Товариства з обмеженою відповідальністю «Райз Північ» про стягнення заборгованості за договором оренди земельної ділянки,-

В С Т А Н О В И В:
У травні 2024 року ОСОБА_1  звернулася до суду з вищевказаним позовом в якому просила стягнути з ТОВ «Райз Північ» заборгованість з орендної плати за землю за 2023 рік в сумі 47160,72 гривень. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що їй на праві особистої приватної власності належить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,8001га з кадастровим номером 5325783800:00:024:0040, та земельна ділянка площею 4,6062, кадастровий номер 5325783800:00:024:0038, які перебувають в оренді у відповідача.
Всупереч умовам договорів оренди землі відповідач не виплатив позивачу орендну плату за землю за 2023 рік, розмір якої становить 47160,72 гривень.
Рішенням Шишацького районного суду Полтавської області від 09 вересня 2024 року позов ОСОБА_1  до Товариства з обмеженою відповідальністю «Райз Північ» про стягнення заборгованості за договором оренди земельної ділянки задоволено.
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Райз Північ» на користь  ОСОБА_1  заборгованість з орендної плати за землю за 2023 рік в сумі 47160 гривень 72 копійки, обрахованої без вирахування обов`язкових податків та зборів до державного бюджету, та судовий збір в розмірі 1211 гривень 20 копійок. 
Не погодившись із вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржив представник ТОВ «Райз Північ», просив рішення суду скасувати та ухвали нове рішення, яким відмовити в задовленні позовних вимог, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення місцевим судом норм матеріального та процесуального права.
Апеляційна скарга обгрунтована тим, що  судом не було враховано, що 24 лютого 2022 року рф розпочала повномаштабне вторгнення на територію України та Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 по всій території України введено воєнний стан. Враховуючи сучасні реалії, які мають безпосередній вплив на життя та умови ведення бізнесу в Україні, наявні проблеми з реалізацією вирощеної сільськогосподарської продукції, що мало наслідком недоотримання коштів товариством задля виконання своїх зобов`язань із виплати орендної плати.
Відзиву на апеляційну скаргу в порядку, передбаченому ст. 360 ЦПК України, до суду апеляційної інстанції не надходило.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
За змістом ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення місцевого суду повною мірою відповідає вказаним вимогам.
Як встановлено місцевим судом та вбачається з матеріалів справи, 03 січня 2016 року, між ОСОБА_1 (Орендодавець) та ТОВ «Вікторія Агроекспо» (Орендар) був укладений договір оренди землі б/н за умовами якого орендодавець передала в оренду належну їй земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського товариства площею 4,8000 га, яка розташована на території Пришибської сільської ради Шишацького (нині Миргородського) району Полтавської області та має кадастровий номер 5325783800:00:024:0040, нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 178639,12 грн.
Договір укладено на 7 років. Орендна плата вноситься орендарем до 31 грудня поточного року у грошовій формі, в розмірі не менше 7,5 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 13397,93 грн. (а.с. 9-10).
15 липня 2018 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Вікторія Агроекспо» укладено додаткову угоду № б/н до Договору оренди землі зареєстрованого 31 березня 2017 року за № 19803866, якою ТОВ «Вікторія Агроекспо» уступило права та обов`язки орендаря новому орендареві ТОВ «Райз Північ», нормативно грошова оцінка становить 214366,94 грн., а орендна плата становить 10 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки - 21436,69 грн. (а.с. 11).
15 грудня 2015 року між померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 матір`ю позивачки  ОСОБА_2  та ТОВ «Вікторія Агроекспо» було укладено договір оренди земельної ділянки кадастровий номер 5325783800:00:024:0038 на 7 років, згідно пункту 9 вказаного Договору, орендна плата вноситься один раз на рік до 31 грудня поточного року в розмірі 7,5 % від нормативної грошової оцінки, яка на 2015 рік становила 13397,93 грн. (а.с. 14-15).
Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.03.2018, ОСОБА_1 належить земельна ділянка площею 4,6062 га, кадастровий номер 5325783800:00:024:0038 (а.с. 13).
15 липня 2018 року ТОВ «Вікторія Агроекспо» уступило права та обов`язки орендаря новому орендареві ТОВ «Райз Північ» і на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, позивачка, як правонаступник була внесена як новий орендодавець.
Згідно додаткової угоди від 15 липня 2018 року, нормативно грошова оцінка вказаної земельної ділянки становить 214366,94 грн., а орендна плата з 2017 року становить 12 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 25724,03 грн. щорічно.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції прийшов до висновку про їх доведеність та обгрунтованість.
Колегія суддів погоджується з даним висновком місцевого суду з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно зі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до статті 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються ЗК України, ЦК України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.
Згідно з пунктом 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договір.
У частині першій статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частиною першою статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України).
Таким чином, цивільний договір як домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, виявляє автономію волі учасників щодо врегулювання їхніх відносин згідно з розсудом і у межах, встановлених законом, тобто є актом встановлення обов`язкових правил для сторін, індивідуальним регулятором їхньої поведінки.
Частиною четвертою статті 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.
Відповідно до статті 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).
За договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату (частина перша статті 792 ЦК України).
Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі», яка кореспондується з положеннями частини першої статті 93 ЗК України, орендою землі є засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Відповідно до частини першої статті 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є, зокрема, орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.
Частинами 1-3 статті 762 ЦК України визначено, що за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення.
За змістом частин 1-3 ст. 21 Закону України «Про оренду землі», орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі.
Відповідно до ст. 24 Закону України "Про оренду землі" орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.
Виходячи з вищенаведеного саме на орендаря покладається обов`язок щодо своєчасного та в повному обсязі сплати орендної плати за земельну ділянку, а орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.
Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
За змістом ст. ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.  Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.  Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
ТОВ «Райз-Північ» не надало жодного доказу на підтвердження виконання обов`язку в частині виплати ОСОБА_1 орендної плати за 2023 рік. При цьому, ТОВ «Райз-Північ» не оспорює ні обов`язку щодо сплати заборгованості, ні його розміру.
Посилання в апеляційній скарзі на недоотримання ТОВ «Райз-Північ» доходів через введення з 24 лютого 2022 року в Україні воєнного стану та обмежені фінансові можливості товариства із виплати орендної плати орендодавцям, належними доказами не підтверджені та не звільняють орендаря від виконання зобов`язання по договору оренди землі та від відповідальності за неналежне виконання зобов`язання.
Інших доводів, які б спростовували висновки місцевого суду апеляційна скарга не містить.
Виходячи з викладеного, судова колегія дійшла висновку про те, що судом першої інстанції з`ясовано всі обставини та надано їм належну правову оцінку. Порушень норм матеріального та процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування рішення місцевого суду, судовою колегією не встановлено.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно ізстаттею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Отже, враховуючи вищевказане, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.
Керуючись ст. ст. 367, 374 ч. 1 п. 1, 375, 382, 383, 384 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Райз Північ» залишити без задоволення.
Рішення Шишацького районного суду Полтавської області від 09 вересня 2024 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий:    О. Ю. Кузнєцова

Судді:   О. А. Лобов

О. О. Панченко