УХВАЛА
 
04 березня 2025 року
м. Київ
 
справа № 2-2118/2010
провадження № 61-2559ск25
 
Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:                                        
Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Литвиненко І. В., Петрова Є. В.,
 
розглянувши касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Вектор Плюс» на постанову Київського апеляційного суду від 22 січня 2025 року у справі за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Вектор Плюс» про заміну стягувача у виконавчому листі, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У липні 2024 року заявник звернувся до суду з заявою про заміну стягувача у виконавчому листі, в якій просив замінити сторону стягувача у виконавчих листах Фастівського міськрайонного суду Київської області № 2-2118/10 від 08 серпня 2011 року з ПАТ «Дельта Банк» на його правонаступника ТОВ «ФК «Вектор Плюс».
 
Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 18 липня 2024 року заяву задоволено.
 
Замінено стягувача у виконавчих листах Фастівського міськрайонного суду Київської області № 2-2118/2010 від 08 серпня 2011 року, виданих на примусове виконання рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 27 грудня 2010 року у справі № 2-2118/2010 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у розмірі 948 767,49 грн та судових витрат - державного мита в розмірі 1 700,00 грн та інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в розмірі 120,00 грн, а всього 950 587,49 грн з ПАТ «Дельта Банк» його правонаступником ТОВ «ФК «Вектор Плюс».
 
Задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив з того, що заявником доведено наявність правових підстав для заміни стягувача у виконавчому листі.
 
Постановою Київського апеляційного суду від 22 січня 2025 року ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 18 липня 2024 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким відмовлено у задоволенні заяви ТОВ «ФК «Вектор Плюс» про заміну стягувача у виконавчому листі.
 
Апеляційним судом встановлено, що кредитору, правонаступником прав яких є заявник, вже відмовлено у поновленні строку для пред`явлення до виконання виконавчого листа, в якому зараз ставиться питання про заміну стягувача.
 
На час розгляду в цій справі заяви про заміну стягувача у виконавчому листі відсутнє відкрите виконавче провадження, а також встановлено, що строк пред`явлення виконавчого листа до виконання, в якому заявник просить замінити сторону сплинув і заявник не ставить питання про його поновлення.
 
28 лютого 2025 року Дворська А. Р., яка діє від імені ТОВ «ФК «Вектор Плюс», через систему «Електронний суд» подала до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 22 січня 2025 року у вказаній справі.
 
Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з урахуванням такого.
 
Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Частиною четвертою статті 394 ЦПК України передбачено, що у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
 
Суд установив, що заочним рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 27 грудня 2010 року задоволено позов ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, яким стягнено з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість по кредитному договору  № 11350703000 від 29 травня 2008 року в розмірі 948 767,49 грн, а також судові витрати - державне мито в розмірі 1 700,00 грн та інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в розмірі 120,00 грн. 
 
На виконання вказаного рішення Фастівським міськрайонним судом Київської області видано 08 серпня 2011 року виконавчі листи, які пред`явлені до Фастівського відділу ДВС.
 
Постановою державного виконавця від 18 квітня 2013 року відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1.
 
08 грудня 2011 року ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» уклали договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, згідно з яким відбулося переступлення прав вимог за рядом кредитних договорів та ПАТ «Дельта Банк» прийняло право вимоги до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 за кредитним договором № 11350703000 від 29 травня 2008 року.
 
Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 18 жовтня 2017 року замінено сторону виконавчого провадження, а саме стягувача ПАТ «УкрСиббанк» на правонаступника ПАТ «Дельта Банк» при примусовому виконанні виконавчих листів № 2/2118/2010, виданих на підставі рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 27 грудня 2010 року про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 суми заборгованості за кредитним договором № 11350703000 від 29 травня 2008 року у розмірі 948 767,49 грн та судові витрати - державне мито в розмірі 1 700,00 грн та інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в розмірі 120,00 грн, всього 950 587,49 грн.
 
Постановою Київського апеляційного суду від 27 лютого 2019 року ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 18 жовтня 2017 року залишено без змін.
 
31 травня 2019 року ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Вектор Плюс» уклали договір про відступлення прав вимоги № 1463/К, відповідно до умов якого, права вимоги за кредитним договором № 11350703000 від 29 травня 2008 року перейшли до нового кредитора ТОВ «ФК «Вектор Плюс».
 
Відповідно до положень статті 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.
 
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.
 
Згідно з частиною п`ятою статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» в разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.
 
Стадія виконавчого провадження як завершальна стадія судового процесу починається після видачі виконавчого документа стягувачу та закінчується фактичним виконанням судового рішення або зі спливом строку пред`явлення документа до виконання, оскільки у разі пропуску такого строку виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання. Отже, за межами цього процесуального строку виконавчі дії не вчиняються, а строк виконавчого провадження спливає одночасно зі строком пред`явлення виконавчого документа до виконання. Така правова позиція викладена в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 910/10031/13 та від 11 березня 2021 року у справі № 910/2954/17.
 
У постанові від 03 листопада 2020 року у справі № 916/617/17 (провадження № 12-48гс20) Велика Палата Верховного Суду, розглядаючи питання заміни сторони виконавчого провадження, дійшла висновку про те, що на стадії виконавчого провадження як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони виконавчого провадження правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження.
 
У постанові від 18 січня 2022 року у справі № 34/425 (провадження № 12-69гс21) Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що при вирішенні питання про заміну сторони виконавчого провадження суди мають встановити, чи не сплив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, оскільки за межами цього процесуального строку виконавчі дії не вчиняються, а строк виконавчого провадження спливає одночасно зі строком пред`явлення виконавчого документа до виконання. Після спливу строку виконавчого провадження не може вирішуватись питання про заміну сторони виконавчого провадження.
 
У постанові від 08 лютого 2022 року у справі № 2-7763/10 (провадження № 14-197цс21) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що реалізація процесуального правонаступництва повинна мати процесуальну мету, яку суд також враховує разом із доказами матеріального правонаступництва, яке стало підставою процесуального правонаступництва. Заміна судом сторони справи на підставі матеріального правонаступництва здійснюється з процесуальною метою реалізації правонаступником прав щодо виконання судового рішення у виконавчому провадженні, відтак потребує розгляду підстав поновлення такого виконавчого провадження, якщо воно вважається закінченим. Враховуючи завдання виконавчого провадження як складової судового провадження, процесуальною метою заміни як сторони відкритого виконавчого провадження, так і сторони справи (стягувача у виконавчому документі) в цьому контексті є отримання виконання судового рішення в межах виконавчого провадження. За відсутності підстав відновлення виконавчого провадження, яке було закінчене, досягнення цієї процесуальної мети неможливе. Тому разом із заявою щодо правонаступництва, якщо виконавче провадження закінчене, заявник має здійснювати процесуальні дії (наприклад, оскаржити постанову про закінчення виконавчого провадження), спрямовані на відновлення виконавчого провадження, а суд має оцінювати ці питання в комплексі. За відсутності підстав для відновлення закінченого виконавчого провадження відсутні і підстави для процесуального правонаступництва. Якщо ж виконавче провадження не закінчене, але виконавчий документ був повернутий стягувачу без виконання, у його правонаступника є можливість отримати право на повторне звернення з виконавчим документом до виконання за умови дотримання строків звернення виконавчого документа до виконання. Якщо ці строки пропущені, то разом з питанням процесуального правонаступництва заявник повинен звернутися із заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. За відсутності підстав для поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання відсутні і підстави для процесуального правонаступництва.
 
У постанові Верховного Суду від 15 березня 2023 року у справі № 740/1142/16-ц (провадження 61-10640св22) наведений правовий висновок, за яким, суди залишили поза увагою, що заявник при зверненні до суду із заявою про заміну стягувача у виконавчому документі не порушив питання щодо поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. За відсутності підстав для поновлення строків для виконання виконавчого листа, правонаступник не може бути замінений у виконавчому провадженні, яке не здійснюється, або у виконавчому документі, строк пред`явлення до виконання якого закінчився.
 
Апеляційний суд встановив, що Фастівським міськрайонним судом Київської області у рішенні від 10 листопада 2016 року у справі № 381/4168/16-ц, яке неоскаржене та набрало законної сили, встановлено, що 08 серпня 2011 року Фастівським міськрайонним судом Київської області видано виконавчі листи № 2-2118/10 про стягнення заборгованості та судових витрат, які було передано на примусове виконання до ВДВС Фастівського МРУЮ Київської області на підставі яких державним виконавцем було відкрито виконавче провадження та боржникам надано строк для добровільного виконання рішення суду. Постановами державного виконавця ВДВС Фастівського МРУЮ Київської області від 28 вересня 2012 року ВП № 29602848 та від 20 травня 2014 року № НОМЕР_1 виконавчі листи повернуто на адресу стягувача ПАТ «УкрСиббанк».
 
На виконавчому листі у справі № 2-2118/2010 є відмітки державних виконавців, остання з яких датується 02 грудня 2015 року, зокрема, що відповідно до пункту 8 частини першої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» відмовлено у відкритті виконавчого провадження через наявність інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.
 
В матеріалах справи відсутні відомості щодо повторного пред`явлення виконавчого листа до виконання.
 
Апеляційним судом здійснено перевірку за відкритими даними Автоматизованої системи виконавчого провадження та встановлено, що відсутні дані про наявність виконавчого провадження, де боржником є ОСОБА_1 , а стягувачем ПАТ «УкрСиббанк» чи ПАТ «Дельта Банк».
 
Строк пред`явлення виконавчого листа до виконання, в якому заявник просить замінити стягувача становить три роки.
З 2015 року до 2022 року відсутні будь-які відомості перебування на виконанні виконавчого листа, в якому заявник просить замінити стягувача.
 
Також апеляційним судом встановлено, що ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 10 листопада 2016 року в задоволенні заяви ПАТ «Дельта Банк» про заміну сторони, поновлення строків для пред`явлення виконавчого документу до виконання та видачу дубліката виконавчого документа, виданого 08 серпня 2011 року на підставі рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області про солідарне стягнення боргу з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в сумі 948 767,49 грн на користь ПАТ «УкрСибанк» відмовлено.
 
Постановою Київського апеляційного суду від 27 березня 2024 року залишено без змін ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 30 жовтня 2023 року, якою залишено без задоволення заяву ТОВ «ФК «Вектор Плюс» про заміну стягувача у виконавчому листі № 2-2118/2010 від 08 серпня 2011 року, видачу його дубліката та поновлення строку для пред`явлення такого листа до виконання.
 
Таким чином, апеляційним судом встановлено, що кредитору правонаступником прав яких є заявник, вже відмовлено у поновленні строку для пред`явлення до виконання виконавчого листа, в якому зараз ставиться питання про заміну стягувача.
 
Враховуючи викладене, апеляційний суд встановив, що на час розгляду в цій справі заяви про заміну стягувача у виконавчому листі відсутнє відкрите виконавче провадження, а також встановлено, що строк пред`явлення виконавчого листа до виконання, в якому заявник просить замінити сторону сплинув і заявник не ставить питання про його поновлення, а тому дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні заяви.
 
Аналіз змісту касаційної скарги та оскаржуваного судового рішення апеляційного суду свідчить, що правильне застосовування судом апеляційної інстанції норм права є очевидним, а касаційна скарга є необґрунтованою.
 
Європейський суд з прав людини зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (PERETYAKA AND SHEREMETYEV v. UKRAINE, № 17160/06 та № 35548/06, § 34, від 21 грудня 2010 року).
 
Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.
 
При цьому складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення у справі «Дія 97» проти України» від 21 жовтня 2010 року).
 
Аналогічний висновок міститься в постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06 лютого 2019 року в справі № 361/161/13-ц (провадження № 61-37352сво18).
 
Згідно з частинами п`ятою та шостою статті 394 ЦПК України питання про відкриття касаційного провадження у випадку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, вирішує колегія суддів у складі трьох суддів. Ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження
 
Оскільки правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, тому колегія суддів вважає, що касаційна скарга є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
 
Керуючись пунктом 1 частини другої, частинами четвертою, п`ятою та шостою статті 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ:
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Вектор Плюс» на постанову Київського апеляційного суду від 22 січня 2025 року у справі за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Вектор Плюс» про заміну стягувача у виконавчому листі, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 . 
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подавала касаційну скаргу.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                                  А. І. Грушицький

                                                                                                             І. В. Литвиненко

                                                                                                             Є. В. Петров