УХВАЛА
09 січня 2025 року
м. Київ
справа № 528/112/24
провадження № 61-15614ск24 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Литвиненко І. В., розглянувши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Полтавській області на рішення Гребінківського районного суду Полтавської області від 24 травня 2024 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 21 жовтня 2024 року у справі за позовом до Гребінківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, Головного Управління Державної податкової служби Полтавської області про зняття арешту з майна,
ВСТАНОВИВ:
У лютому 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Гребінківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, Головного Управління Державної податкової служби Полтавської області про зняття арешту з майна.
Гребінківський районний суд Полтавської області рішенням від 24 травня 
2024 року, залишеним без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 21 жовтня 2024 року, позов задовольнив. Зняв арешт нерухомого майна, що належало померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , 
ІНФОРМАЦІЯ_2 , який було накладено постановою державного виконавця Гребінківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Кокозій Інною Володимирівною про арешт майна боржника ВП № НОМЕР_1 від 22 липня 2019 року. Виключив з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис від 22 липня 2019 року о 18:48:11 за № 32495543, тип обтяження: арешт нерухомого майна, об`єкт обтяження: невизначене майно, особа, майно/права якої обтяжуються: ОСОБА_2 , обтяжувач: Гребінківський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області.
19 листопада 2024 року Головне управління ДПС у Полтавській області засобами поштового зв`язку надіслало до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Гребінківського районного суду Полтавської області від 24 травня 2024 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 21 жовтня 2024 року, у якій просить скасувати оскаржені судові рішення та прийняти постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.
Верховний Суд ухвалою від 09 грудня 2024 року касаційну скаргу Головного управління ДПС у Полтавській області на рішення Гребінківського районного суду Полтавської області від 24 травня 2024 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 21 жовтня 2024 року залишив без руху та надав заявнику строк для усунення вказаних в ухвалі недоліків, а саме - заявнику необхідно було надати суду уточнену редакцію касаційної скарги із зазначенням підстав касаційного оскарження з урахуванням частини другої статті 389 ЦПК України та її копії відповідно до кількості інших учасників справи.
Суд роз`яснив особі, яка подала касаційну скаргу, строк, порядок виконання вимог ухвали та наслідки її невиконання.
На виконання вимог вказаної ухвали ГУ ДПС у Полтавській області подали засобами поштового зв`язку до Верховного Суду нову редакцію касаційної скарги, в якій як на підставу скасування судових рішень зазначають 
пункт 2 частини другої статті 389 ЦПК України - якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.
Пунктом 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої 
статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
Разом із цим, ГУ ДПС у Полтавській області посилаючись як на підставу скасування судових рішень на пункт 2 частини другої статті 389 ЦПК України не обґрунтовують необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні, а також не зазначають норми права, щодо якої відсутній висновок її застосування з конкретизацією змісту правовідносин, в яких цей висновок відсутній, та не обґрунтовують необхідності формування єдиної правозастосовчої практики щодо цієї норми для правильного вирішення справи.
Зміст уточненої касаційної скарги ГУ ДПС у Полтавській області є ідентичним касаційній скарзі поданій до Верховного Суду вперше та зводиться до викладення фактичних обставин справи, незгоди заявника із оскарженими судовими рішеннями, що свідчить про формальний підхід до належного оформлення касаційної скарги в частині обов`язкового зазначення підстав касаційного оскарження з урахуванням частини другої статті 389 ЦПК України.
З огляду на зазначене недоліки, вказані в ухвалі Верховного Суду від 09 грудня 2024 року, не усунуто.
Відповідне невиконання вимог процесуального закону при поданні касаційної скарги унеможливлює вирішення питання про відкриття касаційного провадження у справі.
Згідно частини другої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
За змістом статті 185 ЦПК України, якщо заявник не усунув недоліки скарги у строк, встановлений судом, скарга вважається неподаною і повертається заявнику.
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» від 23 жовтня 
1996 року, Reports 1996-V, p. 1544, § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» 
від 19 грудня 1997 року).
Враховуючи те, що ГУ ДПС у Полтавській області не усунули недоліки касаційної скарги та не виконали вимог процесуального закону при поданні касаційної скарги щодо оформлення касаційної скарги, така скарга підлягає поверненню особі, яка її подала.
Суд роз`яснює, що повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.
Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, 
УХВАЛИВ:
Повернути касаційну скаргу Головному управлінню ДПС у Полтавській області на рішення Гребінківського районного суду Полтавської області від 24 травня 
2024 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 21 жовтня 2024 року у справі за позовом до Гребінківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, Головного Управління Державної податкової служби Полтавської області про зняття арешту з майна.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                       І. В. Литвиненко