Справа № 466/3053/24                                Головуючий у 1 інстанції: Білінська Г.Б. 
Провадження № 22-ц/811/2816/24                        Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

24 лютого 2025 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
Головуючої судді Мікуш Ю.Р.,
Суддів: Приколоти Т.І.,Савуляка Р.В.,
Секретар Салата Я.І.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників цивільну справу № 466/3053/24 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Універсал банк» на заочне рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 24 липня 2024 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 ,- про стягнення заборгованості

в с т а н о в и в:

19 березня 2024 року Акціонерне товариство «Універсал Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
       Позовна заява мотивована тим, що «Monobank» - це мобільний банк в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank.
       13 січня 2019 року відповідач ОСОБА_1 звернувся до Банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг від 13 січня 2019 року.
       Керуючись положеннями статті 633, 634, 641 Цивільного кодексу України, АТ «Універсал Банк» пропонує необмеженому колу фізичних осіб - резидентів України скористатися банківськими послугами щодо продуктів monobank Universal Bank, для чого пропонує приєднатись до опублікованих на сайті Банку Умов і правил обслуговування в АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК” при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank Universal Bank (далі - Умови і правила).
       На підставі укладеного Договору ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 40 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка НОМЕР_1 .
       Станом на 28 грудня 2022 року у відповідача прострочення зобов`язання із сплати щомісячного мінімального платежу за Договором сягнуло понад 90 днів, у зв`язку з чим, на підставі положення 5.17 п.5 Розділу ІІ Умов, відбулось істотне порушення Клієнтом зобов`язань, вся заборгованість за кредитом стала простроченою. 
       28 грудня 2022 року Банк направив повідомлення “пуш” про істотне порушення умов Договору та про необхідність погасити суму заборгованості.
       На підставі вищезазначеного загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 перед АТ «Універсал Банк» за Договором станом на 15 січня 2024 року становить 79 760,26 грн., в тому числі:
-Загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) – 79 760,26 грн.,
-Заборгованість за пенею 0.00 грн.
       Заборгованість за порушення грошового зобов`язання 0.00 грн.
       На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за Договором, що є порушенням законних прав та інтересів АТ «Універсал Банк». Оскільки ОСОБА_1 не виконує умови договору, банк просить стягнути з нього наявну заборгованість в розмірі 79760,26 грн.
       Рішенням Шевченківського районного суду міста Львова від 24 липня 2024 року у задоволенні позову Акціонерного товариства «Універсал Банк» відмовлено.
       Рішення суду оскаржив позивач – АТ«Універсал Банк».
       Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвалюючи рішення, суд першої інстанції не дослідив механізму отримання банківських послуг проекту "Monobank", а також процедуру ознайомлення споживача з умовами, правилами обслуговування, тарифами, таблицею розрахунку вартості кредиту, паспортом споживчого кредиту. 
       Вважає, що посилання суду на недоведеність з боку банку, що саме ці умови і правила розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними є безпідставними, оскільки вони не ґрунтуються на приписах Закону України «Про електронну комерцію». Такі ж висновки містять постанови Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справ №524/5556/19 та від 10 червня 2021 року у справі №234/7159/20. 
       Зазначає, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму, а договір який укладений в електронній формі є таким, що укладений у письмовому вигляді. Крім того вказує, що відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, а тому у нього виникла заборгованість. Зазначає, що доказів, які б спростували правильність наданого банком розрахунку заборгованості за кредитним договором, боржником не надано. 
       Просить скасувати заочне рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 24 липня 2024 року та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Судові витрати просить покласти на відповідача.
       Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
       Враховуючи те, що ціна позову у даній справі менша тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, апеляційна скарга підлягає розгляду без повідомлення учасників справи.
       Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
       За змістом ч.1 ст. 367 ЦПК суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
       Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.
       Судом та матеріалами справи встановлено, що 13 січня 2019 року ОСОБА_1 підписав з АТ «Універсал банк» анкету-заяву до договору про надання банківських послуг послуг monobank Universal Bank.
       Згідно долученого позивачем розрахунку заборгованості за договором б/н від 13 січня 2019 року вбачається, що станом на 15 січня 2024 року заборгованість ОСОБА_1 складає 79760,26 грн, з них 79760,26 грн - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) (а.с. 8-14).
       Ухвалюючи оскаржуване рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд виходив з тих підстав, що між сторонами не було досягнуто усіх істотних умов договору, кредитний договір не було укладено на умовах зазначених банком в позовній заяві. Суд прийшов до висновку, що банк безпідставно нараховував ОСОБА_1 відсотки за користування кредитними коштами, а також, що в неї перед банком відсутня заборгованість за поточним тілом кредиту.
       З такими висновками колегія суддів погоджується з наступних підстав.
       Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язання- це правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
       Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
       Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
       Згідно із ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
       Також, згідно із ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
       Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.
       За змістом ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
       Відповідно до ч.1 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
       Згідно до ч.2 ст.78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
       Статтею 79 ЦПК України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
       Згідно норм ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
       Згідно ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
       У зв`язку з підписанням між сторонами (банком та клієнтом) 13 січня 2019 року анкети-заяви до договору про надання банківських послуг, ОСОБА_1 було згенеровано електронний ключ для використання для накладення електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення його дій згідно з договором.
       При зверненні до суду з цим позовом, представником АТ «Універсал Банк» було долучено:
розрахунок заборгованості за договором б/н від 13 січня 2019 року, укладеного між Універсал Банк та клієнтом – ОСОБА_1 станом на 15 січня 2024 року;
фотокопію анкети-заяви до договору про надання банківських послуг;
частково роздруковані умови і правила обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів в редакції Розпорядження №46 від 24 листопада 2021 року;
тарифи встановлені за користування Чорною карткою monobank;
паспорт споживчого кредиту «Картка monobank»;
фотокопії паспорта та ідентифікаціного коду ОСОБА_1 ;
довіреність
фотокопію банківської ліцензії;
фотокопію виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань;
часткову фотокопію статуту АТ «Універсал Банк»;
докази сплати судового збору.
Колегія суддів звертає увагу, що матеріали справи не містять належних доказів в підтвердження факту отримання ОСОБА_1 кредиту, заборгованість за яким банк просить стягнути з нього.
       Як вбачається з анкети-заяви, долученої до позовної заяви, в ній не зазначена погоджена сума/ліміт кредиту, про отримання якого сторони дійшли згоди, відсутні відомості про те, що відповідач отримав платіжну картку, строк дії цієї картки.
       Крім того, матеріали справи не містять доказів, яке рішення було прийнято банком за заявою відповідача, яка картка йому була видана, а також доказів про розмір кредитних коштів/встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.
       Розрахунок заборгованості, на який посилається позивач, не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані банком в позовній заяві, а отже не є належним доказом існування боргу.
       Сам по собі розрахунок заборгованості не відноситься до первинних банківських документів і відображає методику нарахування позивачем заборгованості, але не відображає операції з надходження кредитних коштів на рахунки клієнта та їх повернення.
       У розрахунку заборгованості зазначено, що розмір заборгованості за наданим кредитом складає 79760,26 грн. і вказана сума заявлена банком до стягнення. Проте, будь-яких доказів користування кредитними коштами, підвищення (збільшення) кредитного ліміту до матеріалів справи позивачем надано не було.
       Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені, зокрема, відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, затвердженого постановою Правління НБУ № 566 від 30 грудня 1998 року (чинного на час проведення грошових операцій за кредитним договором).
       Згідно із зазначеним положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.
       Разом з тим, відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254 (в редакції, чинній на час звернення до суду з позовною заявою), виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
       Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 (в редакції, чинній на час вирішення справи судами).
       Таким чином, виписка з особового рахунку, може бути належним доказом заборгованості відповідача за кредитом, яка повинна досліджуватися судами у сукупності з іншими доказами.
       Схожі за змістом висновки викладені у постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18.
       Позивачем не надано до суду банківської виписки з рахунку позичальника, що підтверджує рух коштів за конкретним банківським рахунком, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня та є підтвердженням виконаних за день операцій.
       За відсутності доказів про розмір наданого кредиту, суд позбавлений можливості зробити висновок про належність, достовірність та достатність розрахунку позову, який є одностороннім документом позивача та не був погоджений з відповідачем.
       Долучений банком розрахунок є виключно внутрішнім документом банку, підготовленим його працівниками та відображає односторонню арифметичну калькуляцію позивача і не є правовою підставою для стягнення відповідних сум та не може слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог позивача до відповідача.
Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що позивачем всупереч вимог ст. 81 ЦПК України, не було надано суду жодних належних доказів тих обставин, про які він заявляє у позовній заяві, а саме, що відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку за договором від 13 січня 2019 року та наявність заборгованості за наданим кредитом в сумі 79760,26 грн.
Враховуючи встановлені обставини справи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову, правильно встановлено фактичні обставини справи, правильно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.
       Враховуючи те, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, підстав для скасування оскаржуваного рішення колегія суддів не вбачає.
       Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
       Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення ( ч.5 ст.268 ЦПК України).
       Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.1; 375; 383; 384; 389-391 ЦПК України,- суд апеляційної інстанції 

у х в а л и в:

       Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Універсал банк» залишити без задоволення.
       Заочне рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 24 липня 2024 року залишити без змін.
       Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.
       Повний текст постанови складено 12 березня 2025 року.

Головуюча суддя Ю.Р.Мікуш

Судді: Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк