ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

13 березня 2025 року 	м. Дніпро	справа № 160/27507/24	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Головко О.В. (доповідач),
                               суддів:  Суховарова А.В., Ясенової Т.І.,     
  
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області            
на рішення   Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2024 року (суддя Юрков Едуард Олегович, повний текст рішення складено 26 листопада 2024 року) в адміністративній справі 
за позовом          ОСОБА_1       
до   Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області                   
про   визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :
                              
ОСОБА_1     звернувся до суду з позовом, в якому просить:    визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області, що виразилась в не зарахуванні до страхового стажу позивача періоду роботи з 07.08.1989 по 06.08.1992, та періоду роботи з 02.10.1986 по 28.07.1989 згідно зі  Списком № 1 в пільговому обчисленні; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до загального страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 07.08.1989 по 06.08.1992 згідно з записами  в трудовій книжці серії НОМЕР_1 та здійснити перерахунок пенсії з дати звернення, а саме з 08.07.2024; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати період роботи з 02.10.1986 по 28.07.1989 ОСОБА_1  до Списку № 1 в пільговому обчисленні та здійснити перерахунок пенсії з дати звернення, а саме з 08.07.2024.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2024 року позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, що виразилась в не зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 07.08.1989 по 06.08.1992, та періоду роботи з 02.10.1986 по 28.07.1989 згідно Списку № 1 в пільговому обчисленні. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до загального страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 07.08.1989 по 06.08.1992 та період роботи з 02.10.1986 по 28.07.1989 до Списку № 1 в пільговому обчисленні, згідно записів в трудовій книжці серії НОМЕР_2 від 10.06.1982 та здійснити перерахунок пенси з дати звернення, а саме з 08.07.2024. В задоволенні іншої частини вимог відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне  управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області          подало апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення. 
У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить відмовити в її задоволенні, рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків. 
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 08.07.2024 звернувся до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV.
Рішенням ПФУ № 045550025315 від 17.07.2024 ОСОБА_1 призначено пенсію за віком з 11.07.2024, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV.
На звернення позивача Головне управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області листом від 20.06.2024 за № 35971-27394/С-01/8-0400/24 повідомило, що до страхового стажу при попередньому обчисленні пенсії за даними трудової книжки від 10.06.1982 НОМЕР_3 не враховано період роботи з 07.08.1989 по 06.08.1992 у зв`язку з наявністю виправлень та відсутністю дати наказу про звільнення, що є порушенням пункту 2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, в якому зазначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переміщення або звільнення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення – у день звільнення і повинні відповідати тексту наказу (розпорядження). 
Листом від 24.07.2024 за № 42005-29366/С-0178-0400/24 відповідач повідомив, що на підставі звернення позивача відділом перерахунків пенсій № 1 управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг проведений повторно всебічний та досконалий розгляд документів пенсійної справи. Недоліків по розрахунку пенсії не виявлено. До загального страхового стажу не врахований період роботи згідно записів в трудовій книжці НОМЕР_3 з 07.08.1989 по 06.08.1992. Умови підтвердження зазначених періодів передбачено Порядком підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637. Уточнюючі документи, передбачені чинним законодавством, не надані.
На звернення представника позивача ГУ ПФУ у Дніпропетровській області листом від 23.09.2024 за № 0400-010307-8/191286   повідомило, що загальний страховий стаж, зарахований по 31.03.2020, становить 32 роки 4 місяці 23 дні. Індивідуальний коефіцієнт страхового стажу з урахуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1% складає 0,32333. Заробітну плату розраховано за даними системи персоніфікованого обліку з 01.07.2000 по 31.03.2020, де індивідуальний коефіцієнт заробітної плати після оптимізації складає 0,56456. Середньомісячний заробіток для обчислення пенсії, з урахуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2021-2023 роки, складає 7655,10 грн (13559,41 грн х 0,56456). Для розрахунку заробітної плати до 2000 року заявником довідки не надавались. Загальний страховий стаж заявника, врахований в повному обсязі за період роботи з 01.09.1979 по 31.03.2020, згідно наданих документів, а саме: диплому серії НОМЕР_4 від 29.06.1983, військового квитка серії НОМЕР_5 від 16.11.1983, трудової книжки НОМЕР_2 від 10.06.1982, свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця від 03.02.2006 та даних, наявних в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Розмір пенсії з 11.07.2024 становить 2725,00 грн. Також повідомлено, що копії запитуваних документів надіслано окремим листом від 18.09.2024 № 0400-010308-8/188330.
Позивач вважає, що пенсійний орган протиправно вказав, що загальний страховий стаж заявника врахований в повному обсязі, що не підтверджується формою-РС право, відповідно до якої період з 07.08.1989 по 06.08.1992 взагалі не враховано, а період з 02.10.1986 по 28.07.1989 не враховано до стажу позивача згідно зі Списком № 1 в пільговому обчисленні, що стало підставою для звернення до суду з цим позовом. 
Надаючи оцінку спірним правовідносинам в частині періоду  з 07.08.1989 по 06.08.1992, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Статтею 62 цього ж Закону встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
За приписами постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що основним документам, на підставі якого органи ПФУ перевіряють наявність трудового стажу особи, є трудова книжка.
Трудова книжка позивача  серії НОМЕР_2 від 10.06.1982 містить записи щодо періодів роботи:  07.08.1989 прийнятий машиністом-кочегаром котельних установок при в/ч НОМЕР_6 (наказ № 112 від 07.08.1989); 06.08.1992 звільнено з роботи п. 2 ст. 29 КзоТ РСФСР по закінченню трудового договору (суд апеляційної інстанції, зазначає, що вказаний запис в трудовій книжці  містить відомості на підставі чого він внесений, проте номер та дата наказу вказано нерозбірливо).
Як свідчать матеріали справи, пенсійним органом при обчисленні пенсії позивача не зараховано спірний період роботи, оскільки запис оформлено з порушенням пункту 2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, в якому зазначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переміщення або звільнення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення – у день звільнення і повинні відповідати тексту наказу (розпорядження).
Порядок ведення (внесення записів) до трудових книжок врегульовано Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України від 29.07.1993 № 58 (далі - Інструкція № 58).
Пунктом 2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України від 29.07.1993 № 58, передбачено, що усі  записи  в  трудовій книжці про прийняття на роботу,  переведення на іншу постійну роботу або звільнення,  а  також  про  нагороди та  заохочення  вносяться власником або уповноваженим ним  органом після  видання  наказу  (розпорядження),  але  не  пізніше  тижневого строку,  а  в  разі  звільнення  -  у день звільнення і  повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються  арабськими  цифрами   (число   і   місяць двозначними).  Записи виконуються  акуратно,  ручкою  кульковою або з пером,  чорнилом чорного,  синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою  запис про звільнення, а також відомості про нагородження  та заохочення. 
Пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про трудові книжки працівників» від 27.04.1993 № 301, встановлено, відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.
За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.
З огляду на наведені норми права, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці, не повинен контролювати роботодавця щодо правил її заповнення і на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці.
В свою чергу, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 06.02.2018 у справі № 677/277/17.
Також Верховний Суд у постановах: від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а, від 04.09.2018 у справі № 423/1881/17 висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам в частині зарахування періоду з 02.10.1986 по 28.07.1989 за Списком № 1 в пільговому обчисленні, суд апеляційної інстанції зазначає, що згідно з частиною 1 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»  право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм   статті 28 цього Закону.
На пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за   списком № 1   виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, – після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах (п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону).
Відповідно до ч. 3 статті 114 Закону працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, – за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), – за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.
Згідно з пунктом «а» ч. 1   статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»   на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, – за   списком № 1   виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць – після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Відповідно до абзаців 1, 2 пункту 2 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.
До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.
Згідно зі ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення»   основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Відповідно до записів трудової книжки ОСОБА_2 : 02.10.1986 прийнятий наладчиком машин і технологічного устаткування 4 розряду в цех СМС і детергентів на ділянці ВШЛ Дніпропетровського заводу хімвиробів (наказ № 197 від 24.09.1986); 28.07.1989 звільнений відповідно до ст. 38 КзПП за власним бажанням, в зв`язку з вибуттям на роботу в Радянських військах, що знаходяться за кордоном (наказ № 127 від 28.07.1989).
Разом з цим суд звертає увагу, що відповідно до приписів Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за   списком № 1   виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць.
Пунктом 2 «Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах», затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 383 від 18.11.2005, визначено, що під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи  посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що відповідні записи в трудовій книжці ОСОБА_1 не дають можливість встановити умови роботи для зарахування спірних періодів до пільгового стажу за Списком № 1, а саме, чи був задіяний ОСОБА_1 на таких роботах повний робочий день.
Відповідно до п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993,    у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Матеріали справи не містять уточнюючих довідок щодо характеру та умов роботи ОСОБА_1  в період з  02.10.1986 по 28.07.1989.
Відтак, у пенсійного органу не виникло правових підстав для зарахування цього періоду роботи до пільгового стажу за Списком № 1. 
Висновок суду першої інстанції в цій частині є невірним.
Враховуючи сукупність наведених обставин, колегія суддів доходить висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає частковому скасуванню як таке, що ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 243, 317, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд, 
п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області задовольнити частково.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2024 року в адміністративній справі № 160/27507/24 скасувати в частині визнання протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області,  Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати період роботи з 02.10.1986 по 28.07.1989 до Списку № 1 в пільговому обчисленні, згідно з записами в трудовій книжці серії НОМЕР_2 від 10.06.1982.
У задоволенні позову ОСОБА_1    в цій частині відмовити.
В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з 13 березня 2025 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повної постанови у випадках, передбачених статтею 328 КАС України.
Повна постанова складена 13 березня  2025 року. 
   
Головуючий - суддя                                                                      О.В. Головко 

                               суддя                                                                      А.В. Суховаров 

                               суддя                                                                      Т.І. Ясенова