Справа № 447/2512/24                                 Головуючий у 1 інстанції: Друзюк М.М. 
Провадження № 33/811/46/25                 Доповідач: Головатий В. Я. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       29 січня 2025 року суддя cудової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду Головатий В. Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Миколаївського районного суду Львівської області від 23.12.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, 

встановив: 

постановою Миколаївського районного суду Львівської області від 23.12.2024 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. 
Відповідно до постанови суду, ОСОБА_1 27.08.2024 об 17 год. 18 хв. в с.Берездівці, на вул. Боринецькій, 28, керував транспортним засобом марки «ВАЗ 21104», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, огляд проводився на місці зупинки приладом Драгер, тест 3839, результат 0,28 проміле, чим порушив п.2.9а ПДР та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
На зазначену постанову ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. 
В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що він не перебував у стані алкогольного сп`яніння, в нього були відсутні ознаки такого сп`яніння, оскільки він не вживав алкогольних напоїв. Звертає увагу, що він заперечив проти результату огляду за допомогою приладу драгер, однак працівниками поліції не було запропоновано йому пройти огляд в медичному закладі. Водночас, вказує, що працівники поліції не роз`яснили належних йому прав та обов`язків, а також не надали можливості скористатися послугами захисника. Крім того, зазначає, що в матеріалах справи відсутнє направлення водія на огляд, наявний в матеріалах справи відеозапис не є безперервним, а протокол про адміністративне правопорушення не містить відомостей про технічний запис, яким здійснено відеозапис. Звертає увагу, що час проведення огляду, який зазначений у роздруківці з приладу драгер, не співпадає з часом, який зафіксований на відеозаписі. 
В судове засідання ОСОБА_1 та його захисник повторно не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та дату розгляду апеляційної скарги, про причини неявки апеляційний суд не повідомили, тому суд, відповідно до вимог ст. 268 КУпАП, вважає можливим провести розгляд апеляційної скарги у їх відсутності.
Дослідивши матеріали справи та мотиви апеляційної скарги, вважаю, що у її задоволенні слід відмовити. 
Висновок суду першої інстанції про те, що у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суддя дав належну оцінку і навів у постанові, а саме: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 118626 від 27.08.2024 року, який відповідає вимогам ст.256 КУпАП, та яким зафіксовано дату, місце та обставини вчинення правопорушення; даними акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та протоколу тесту №3839 від 27.08.2024 року за результатом огляду із застосуванням приладу «Drager Alcotest 6810», згідно з яким у ОСОБА_1 виявлено 0,28% проміле алкоголю; відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції, відповідно до яких ОСОБА_1 проходив огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу; даними постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 2924939 від 27 серпня 2024 року, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121 КУпАП. 
Доводи апелянта про те, що він не перебував у стані алкогольного сп`яніння, про відсутність у нього ознак сп`яніння, а також про те, що він не погоджувався з результатами огляду, вважаю необґрунтованими з наступних підстав. 
Як вбачається з відеозапису з нагрудних камер працівників поліції, останні зупинили транспортний засіб марки «ВАЗ 21104», д.н.з. НОМЕР_1 , за кермом якого перебував ОСОБА_1 , оскільки водій не був пристебнутий ременем безпеки. 
Під час встановлення особи водія, працівники поліції виявили у нього ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю, про що було повідомлено останнього.
Водночас, ОСОБА_1 сам признався в тому, що він їде на святкування свого дня народження, яке було цього дня, а перед цим вживав алкоголь, зокрема, двадцять грам.
В подальшому, останньому були роз`яснені його права та обов`язки відповідно до ст. 268 КУпАП, запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу. 
ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, після проходження якого не заперечував проти результату огляду та не просив доставити його до медичного закладу для проходження такого. 
Крім того, ОСОБА_1 підписав протокол про адміністративне правопорушення та роздруківку приладу «Drager Alcotest, чим засвідчив свою згоду із внесеними до них даними, та фактично відмовився від надання пояснень до протоколу про адміністративне правопорушення, зазначивши, що надасть пояснення в суді, тобто не скористався своїм правом висловити відповідне заперечення. 
Отже, висновки місцевого суду про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння є правильними. 
Таким чином, зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Доводи апелянта про те, що йому не було роз`яснено прав та не надано можливості скористатися послугами захисника, є необґрунтованими, оскільки ОСОБА_1 розписався в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 118626 від 27.08.2024 року за те, що йому роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, а матеріали справи не містять відомостей, які б свідчили про те, що працівники поліції перешкоджали останньому скористатися правовою допомогою захисника.
Суд апеляційної інстанції не бере до уваги доводи апеляційної скарги про те, що протокол не відповідає вимогам КУпАП, оскільки протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 118626 від 27.08.2024 року складений особою, яка має право складати протоколи про адміністративні правопорушення, його зміст відповідає вимогам ст. 256 КУпАП і сумнівів у достовірності занесених у нього даних не викликає, на час розгляду справи ніким не спростований.
Водночас, в такому зазначено, що відеозапис здійснювався на технічний засіб – камеру 1323, що спростовує доводи апелянта в цій частині.
Відсутність у матеріалах справи направлення водія до медичного закладу для проходження огляду на стан сп`яніння значення для встановлення наявності чи відсутності його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не має. 
Наявний в матеріалах справи відеозапис відповідає вимогам Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1026 від 18 грудня 2018 року. 
Крім того, на відеозаписі з камер спостереження працівників поліції зафіксовані всі обставини вчинення адміністративного правопорушення, які підлягають доказуванню у справах про адміністративні правопорушення, а тому доводи апелянта про те, що відеозапис є небезперервним та недопустимим доказом, як на підставу скасування постанови суду першої інстанції, вважаю необґрунтованими. 
Неточності у зазначенні часу проведення огляду є формальними і жодним чином не свідчать про невинуватість ОСОБА_1 , а також не спростовують наявних у справі доказів на підтвердження вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік накладене відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.
Апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення. 
Відтак, вважаю, що суд, у відповідності до ст. 252 КУпАП, повно, всебічно і об`єктивно дослідивши матеріали справи в їх сукупності, дійшов вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та наклав на нього адміністративне стягнення у межах санкції цієї статті та з урахуванням, відповідно до ст. 33 КУпАП, характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини, майнового стану, відсутності обставин, що пом`якшують і обтяжують відповідальність. 
Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя – 

постановив: 

постанову Миколаївського районного суду Львівської області від 23.12.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін, а його апеляційну скаргу - без задоволення. 
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Суддя Львівського
апеляційного суду                                  Головатий В.Я.