ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/7392/24  Номер провадження 33/814/279/25	Головуючий у 1-й інстанції Горбунова Я. М.  Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.	

ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2025 року 	м. Полтава	

Суддя Полтавського апеляційного суду Обідіна О.І.,
За участю секретаря Дороженка Р.Г.,
Захисника –адвоката Маліченка М.А.,
розглянувши в судовому засіданні у м. Полтава, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Маліченка Максима Анатолійовича, який діє в інтересах  ОСОБА_1  на постанову судді Октябрського районного суду м. Полтави від 18 грудня 2024 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Октябрського районного суду м. Полтави від 18 грудня 2024 року визнано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою АДРЕСА_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 605,60 грн. судового збору.
Згідно з постановою судді,  14.07.2024 о 23:21 год. в м. Полтава по вул. Остапа Вишні, 10, водій ОСОБА_1 керував автомобілем Opel Kadett, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився з застосуванням приладу Драгер 6820, результат 2,27%, з яким водій не погодився. В подальшому водій пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння в встановленому законом порядку у медичному закладі в лікаря нарколога КП «Полтавський обласний центр терапії залежностей ПОР», висновок №289 від 15.07.2024, яким підтверджено стан алкогольного сп`яніння. Таким чином ОСОБА_1 своїми діями порушив вимоги п.2.9.а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, захисник Маліченко М.А.в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову, а провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях водія складу адміністративного правопорушення, відповідно до п. 1 ч. ст. 247 КУпАП.
Зокрема вказує, що огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводився не лікарем наркологом, як це зазначено у висновку, а неуповноваженою особою - медичною сестрою, відомості про яку не зазначені у висновку, що є підставою для визнання проведеного огляду недійсним.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.
Згідно ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
  Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у  ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.
Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Вважаю, що суддя суду першої інстанції в даному випадку наведених вище вимог законодавства дотримався в повному обсязі.
Висновки судді суду першої інстанції щодо доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, за яке він підданий адміністративному стягненню, за обставин викладених у постанові, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам провадження та підтверджуються доказами, які були досліджені під час судового розгляду та оцінені судом у відповідності до вимог статті 252 КУпАП.
Зокрема такими доказами в даній справі є:
постанова серії БАД №536470 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, стосовно ОСОБА_1 за керування ТЗ в темну пору доби без освітлення номерного знаку, порушення ч. 1 ст. 121-3 КУпАП,
протокол про адміністративне правопорушення серія ААД №629798 від 15.07.2024 за ч. 1 ст.130 КУпАП щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, 
роздруківка з алкотестеру Драгер 6820 з результатом продуття 2,27%,
висновок КП «Полтавський обласний центр терапії залежностей ПОР» щодо перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, 
записи з бодікамери працівника поліції та відеореєстратора службового авто.
Зазначені докази в своїй сукупності містять фактичні дані про подію скоєного правопорушення та не були спростовані притягнутим та його захисником в ході розгляду справи. 
Відхиляючи доводи апеляційної скарги необхідно зазначити, що викладені в ній обставини не доводять факт відсутності в діях притягнутого ОСОБА_1 складу інкримінованого адміністративного правопорушення та не свідчать про помилковість висновків суду першої інстанції. 
Так, за нормативним визначенням ст.130 ч.1 КУпАП адміністративна відповідальність за цією нормою настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно п. 2.9 а ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

З долученого до матеріалів справи відеозапису з відеореєстратора службового авто вбачається рух автомобіля Opel Kadett, д.н.з. НОМЕР_1 , який було зупинено в зв`язку з відсутністю освітлення заднього номерного знаку, в подальшому працівником поліції за вказане адмінправопорушення було складено відповідну постанову за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП.
Під час спілкування з водієм, яким виявився ОСОБА_1 , у останнього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння та було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння, на що водій погодився на місці зупинки ТЗ.
Після тривалого продуття алкотестеру, пов`язаного з діями самого водія, який здійснював проходження процедури шляхом не безперервного подиху, а у спосіб застосовування переривчастого подиху, що унеможливлювало технічне фіксування результату такого огляду, вже після чергової спроби - о 00:23 год. результат продуття виявився позитивним та склав 2,27%, що більше ніж в 11 разів перевищує допустиму норму.
В зв`язку з незгодою водія з отриманим результатом, останнього було доставлено до лікарняного закладу для проходження огляду у лікаря нарколога.
В закладі охорони здоров`я, після продуття алкотестеру о 00:46 год., результат виявився позитивним – 2,06%, у зв`язку з чим лікарем наркологом було складено відповідний висновок щодо перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, що в свою чергу стало підставою для складання протоколу за ч.1 ст. 130 КУпАП. 

Не заперечуючи факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, захисник в апеляційній скарзі посилається на порушення проведення процедури огляду в медичному закладі, що є підставою для визнання огляду недійсним, з тих підстав, що огляд водія проводився не уповноваженою особою, тобто лікарем ОСОБА_2 , а медичною сестрою.
Надаючи оцінку вказаним доводам, апеляційний суд приходить до висновку, що останні не можуть розглядуватись як достатня правова підстава для висновку про порушення проведення процедури огляду на стан сп`яніння водія в закладі охорони здоров`я. 
Так, після прибуття до закладу охорони здоров`я, медична сестра, виконуючи вказівки лікаря, надає ОСОБА_1 алкотестер для продуття, після чого оголошує результат (00:46 год., результат 2,06%). В подальшому вона виконуючи свої посадові обов`язки замірює тиск в водія. 
Тобто виконує ті технічні дії, які має здійснювати середній медичний персонал. 
При цьому саме лікарем складається акт про результати огляду водія, на підставі якого ним оформляється висновок про перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння.
За вказаних обставин, твердження апелянта про те, що процедура оглядку була здійсненна не лікарем, а не уповноваженою на це медичною сестрою, не відповідає фактичному перебігу подій. 
Крім того, діючими нормативними актами, регулюючими питання проходження огляду водія на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я не визначено заборони участі медичної сестри в забезпеченні проведення процедури продуття водієм газоаналізатора, що являється технічною дією, яка входить до комплексу таких заходів як проведення медичного огляду.

Таким чином під час апеляційного розгляду наявними у справі доказами в їх сукупності спростовуються доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не вчиняв адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Адміністративне стягнення на правопорушника  накладено з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП , за своїм видом і розміром є справедливим, відповідає розміру вчиненого правопорушення, особі порушника та ступеню його вини, є необхідним і достатнім для його виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником так й іншими особами.
Порушень законодавства, які ставили б під сумнів законність судового рішення в ході апеляційного розгляду не встановлено.
З огляду на викладене, апеляційний суд приходить висновку, що  постанова судді про притягнення   ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Маліченка Максима Анатолійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову судді Октябрського районного суду м. Полтави від 18 грудня 2024 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                         О.І. Обідіна