ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1201/25 Справа № 185/4828/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Бондаренко В. М. Суддя у 2-й інстанції - Гапонов А. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       21 січня 2025 року                                                                м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

Головуючого судді-доповідача Гапонова А.В.
суддів Новікової Г.В., Никифоряка Л.П.
за участю секретаря Гречишникової О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження здоров`я, 
- за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля», 
на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 вересня 2024 року, -

В С Т А Н О В И В:
ІСТОРІЯ СПРАВИ 
26.04.2024 року до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшов позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження здоров`я, в якому позивач просив стягнути з відповідача на його користь у рахунок відшкодування моральної шкоди 200 000 грн. та те, що висновком МСЕК від 09.02.2009 року, первинно безстроково йому було встановлено втрату працездатності 65 %. 

       КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ 
Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 вересня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження здоров`я задоволено частково.
Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я, 130 000 (сто тридцять тисяч) грн. 00 коп., без відрахування податків та інших обов`язкових платежів. 
Вирішено питання про розподіл судових витрати.

       КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
       18.10.2024 року від Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля»надійшла апеляційна скарга в якій ставиться вимога про зміну рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 вересня 2024 року в частині стягнутих сум зі 130 000 грн. на 65 000 грн., та відповідно до стягнутих сум, судового збору. 
       В обґрунтуванні доводів апеляційної скарги зазначено, що відповідно до ч.4 ст.34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» в редакції, що діяла на момент виникнення правовідносин, не підприємство, а саме Фонд фінансує витрати на медичну та соціальну допомогу. А тому суд безпідставно стягнув з підприємства зазначену суму.
       Але, якщо апеляційний суд прийде до висновку про стягнення саме з підприємства, то апелянт просить цю суму знизити, оскільки це великий фінансовий тягар для підприємства.

АРГУМЕНТИ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Відзив на апеляційну скаргу в порядку ст.360 ЦПК України не надходив. 

В АПЕЛЯЦІЙНОМУ СУДІ
       Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність.
Позивач належним чином повідомлений про день та час розгляду справи (а.с.94), у судове засідання не з`явився, що відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

       ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
       Відповідно до ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

       Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи. 

Згідно із записами у трудовій книжці та акту за формою П-4 ОСОБА_1 має трудовий стаж в умовах впливу шкідливих факторів, працюючи у структурних підрозділах ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», 26 років 11місяців.
18.10.2007 року ОСОБА_1 був звільнений відповідачем з посади механіка ВСП «Шахта імені М.І. Сташкова» ВАТ «Павлоградвугілля» (правонаступником якого є ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля»), за станом здоров`я, який перешкоджає продовженню даної роботи (п. 2 ст.40 КЗпП України).
24.10.2008 року головним державним санітарним лікарем м. Першотравенська Чабаном О.А. затверджено акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання у ОСОБА_1 , з якого вбачається, що комісія 24.10.2008 року провела розслідування причини виникнення хронічного професійного захворювання у позивача та встановила діагноз: 1) антракомилікоз першої ст, ускладнений хронічним обструктивним захворюванням легень першої-другої ст, ЛН першого-другого ст; 2) двосторонній плечолопатковий періартроз (ПФ другого ступеня), деформуючий артроз ліктьових та колінних суглобів (ПФ другого ступеня) (М17-М19); 3) нейросенсорна приглухуватість першого ст. (з легким зниженням слуху). 
Цим же актом встановлено обставини виникнення хронічного професійного захворювання: тривалої роботи, пов`язаною несприятливим мікрокліматом, шумом, вимушеною робочою позою в умовах підвищеної запиленості рудничного повітря в підземних виробах шахт. 
Причини виникнення професійного захворювання: запиленість повітря робочої зони (концентрація пилу), у тому числі вміст вільного двоокису кремнію максимальний 16,85 мг/м3 при ГДК 4,0 мг/м3, 30% за зміну; фактична температура повітря – 19 гр С, допустима температура – 22-25 гр С; рівень шуму – 88 дБА при ГДР 80 дБА, 20% за зміну; вологість повітря 91% при нормативному значенні 75%, швидкість руху повітря 2,6 м/с при нормативному значенні 0,25-2,0 м/с; рівень фізичного перевантаження – піднімання вантажу вагою 30 кг, 15% за зміну, сумарна вага до 450 кг; вимушена робоча поза на колінах, навпочіпки, або нахилившись у перед більше 30 гр. 20% за зміну, нахили корпусу більше 300 разів. 
Особи, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи: ОСОБА_2 , директор ВСП «Шахта імені М.І. Сташкова» ВАТ «Павлоградвугілля», порушення ст. 13 Закону країни «Про охорону праці», ст. 22 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення».
Крім того, 21 листопада 2005 року директором ВСП «Шахта імені М.І. Сташкова» ВАТ «Павлоградвугілля» ОСОБА_3 затверджено акт по формі Н-1 № 40 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, який трапився з ОСОБА_1 19.11.2005 року, о 10 годині 45 хвилин, у ВСП «Шахта імені М.І. Сташкова» ВАТ «Павлоградвугілля», з якого вбачається, що 19.11.2005 року, у першу зміну, ОСОБА_1 о 10 год. 45 хв., піднімаючи редуктор типу СУГ-8, вирішив пересвідчитись чи співпадає з`єднання барабана та редуктора, обіперся лівою рукою об корпус редуктора та в цей момент виникло повернення пальця реактивної тяги, де верхня частина гідравлічної стойки змістилась до корпуса редуктора і прижала ІІІ палець кісті лівої руки ОСОБА_1 до корпуса редуктора. 
Причини нещасного випадку: основна - застосування небезпечних методів роботи; супутні – особиста необережність потерпілого.
Діагноз: відкритий уламковий перелом серединної фаланги ІІІ пальця лівої кісті.
Особи, які допустили порушення законодавства про охорону праці: потерпілий ОСОБА_1 , порушення ст. 14 Закону України «Про охорону праці».
Також, 31 липня 2007 року директором ВСП «Шахта імені М.І. Сташкова» ВАТ «Павлоградвугілля» ОСОБА_2 затверджено акт по формі Н-1 № 19 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, який трапився з ОСОБА_1 23.02.2007 року, о 12 годині 00 хвилин, у ВСП «Шахта імені М.І. Сташкова» ВАТ «Павлоградвугілля», з якого вбачається, що 23.02.2007 року після монтажу розвантажувального барабана та перевірки правильності його встановлення о 12 годині 00 хвилин ОСОБА_1 почав злазити униз з верхньої стрічки конвеєра, яка розташована на відстані 1500 мм від підошви виробки, при цьому він не застосував для цього сходи або драбину. ОСОБА_1 правою ногою зачепився за несущій канат стрічкового конвеєра, втратив рівновагу і вдарився ступнею лівої ноги о рейку рейкової колії, внаслідок чого отримав ушкодження гомілково-ступневого суглобу лівої ноги. 
Причини нещасного випадку: основна - не використання сходів або драбини для переміщення з верхньої стрічки конвеєра на підошву виробки; супутні – особиста необережність потерпілого.
Діагноз: закритий зростаючий перелом внутрішньої щиколотки, заднього краю таранної та п`яткової кістки без зміщення уламків.
Особи, які допустили порушення законодавства про охорону праці: потерпілий ОСОБА_1 , порушення ст. 14 Закону України «Про охорону праці», п. 4.6.5 «Правил безпеки у вугільних шахтах», п. 4.1.6 Посадової інструкції механіка дільниці конвеєрного транспорту ВСП «Шахта імені М.І. Сташкова» ВАТ «Павлоградвугілля». 
Згідно довідок обласної МСЕК, серії МСЕ-ДНА-01, № 662591; про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги, серії ДНА-02, № 034793 від 04.02.2009 року первинно-повторно безстроково, з 24.11.2008 року, встановлено третю групу інвалідності, а також сукупно 65 % втрати працездатності, із них: первинно: 10% - антракосилікоз; 30% - дефартрози; 5% - туговухість; повторно – 20 % трудове каліцтво 19.11.2005 року та 23.02.2007 року, згідно актів № 40, 19. Рекомендовано медикаментозне та санаторне лікування.
Встановивши зазначені обставини суд першої інстанції прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

З таким висновком погоджується й колегія суддів апеляційного суду з огляду на таке.

Щодо належного відповідача.

Вищій спеціалізований суд України провів аналіз судової практики у справах про відшкодування моральної шкоди, завданої у зв`язку з ушкодженням здоров`я під час виконання трудових обов`язків, та своєму листі від 01.09.2011, зазначив наступне.
Пунктом 27 статті 77 Закону України від 20 грудня 2005 року "Про Державний бюджет України на 2006 рік" та пунктом 22 статті 71 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" зупинено дію абзацу 4 статті 1, підпункту "є" пункту 1 частини першої статті 21, частини третьої статті 28 та частини третьої статті 34 Закону України від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності" (далі - Закон № 1105-XIV), якими обов`язок відшкодування моральної шкоди покладено на Фонд соцстраху.
Крім того, Законом України від 23 лютого 2007 року № 717-V "Про внесення змін до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" (далі - Закон № 717-V), що набрав чинності з 30 березня 2007 року, виключено частину третю статті 34 Закону № 1105-XIV, яка передбачала право потерпілого на відшкодування моральної шкоди.
Отже, відтепер застраховані громадяни, які потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, позбавлені права на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду соцстраху, яке вони мали відповідно до положень первинної редакції цього Закону України.
Конституційний Суд України в своєму Рішенні від 8 жовтня 2008 року у справі № 1-32/2008 зазначені зміни до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" визнав такими, що відповідають Конституції України (є конституційними) з огляду на те, що право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та статтею 237-1 Кодексу законів про працю України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).
При вирішенні питання про право потерпілого на відшкодування моральної шкоди суди правильно виходили із вимог статей 21, 28, 34 Закону № 1105-XIV в їх сукупності, якими передбачено, що право на отримання потерпілим страхових виплат у разі настання стійкої втрати працездатності, у тому числі виплати компенсації за моральну шкоду, виникає у особи з дня встановлення їй стійкої втрати працездатності вперше висновком медико-соціальної експертної комісії (далі - МСЕК).

Таким чином, у разі коли право на відшкодування моральної шкоди виникало у позивача до 1 січня 2006 року, тобто до набрання чинності як Законом України "Про Державний бюджет України на 2006 рік", так і Законом України "Про державний бюджет України на 2007 рік", якими було зупинено дію норм, що передбачали право потерпілих на відшкодування моральної шкоди, та Законом України № 717-V потерпілі мали право на відшкодування моральної шкоди з Фонду соцстраху, незалежно від моменту звернення до суду та дати ухвалення судового рішення з наступних підстав.

Враховуючи, що первинне МСЕК було проведено позивачу 04.02.2009 року, яке встановило втрату працездатності, тобто після 01.01.2006 року, то належним відповідачем по справі буде підприємство, з яким позивач перебував у трудових відносинах.

Щодо суми.

У суду апеляційної інстанції не має підстав для переоцінки та зменшення стягнутої судом першої інстанції суми, оскільки винесене судом першої інстанції рішення відповідає судовій практиці по справам зазначеної категорії.
З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди із рішенням суду.

       При таких обставинах апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
       Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).
       ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Судом першої інстанції на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи та правильно застосовано норми матеріального права.
       Недоліків, які призводять до порушення основних принципів цивільного процесуального судочинства та охоронюваних законом прав та інтересів осіб, які беруть участь у справі, та впливають на суть ухваленого рішення під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції не встановлено.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
       Згідно з ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
       Ухвалене судом рішення відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України, підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги не вбачається.
        Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_4 , в інтересах якої діє адвокат Усенко Аліна Олександрівна залишити без задоволення.
       Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 вересня 2023 року залишити без змін.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

       Судді: